ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.06.2026	Справа № 910/1994/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Вілінської О.О., розглянувши матеріали справи
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
1) Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство "Агропромінвест" (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 8, кв. 33, код ЄДРПОУ: 30970340);
2) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 );
3) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна (02192, м.Київ, вул. Князя Романа Мстиславича (Жмаченка Генерала), буд. 4, прим. з №1 по №15, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 )
про визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі та скасування реєстраційних дій,

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі та скасування реєстраційних дій.
В обгрунтування позову представником позивача зазначається, що відповідно до Наказу № 04-10/21 від 04.10.2021 року "Про надання державному реєстратору відомостей щодо структури власності та актуалізованих даних запису у Єдиному державному реєстрі" затверджено структуру власності Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство "Агропромінвест", згідно з якою ОСОБА_1 належить частка у статутному капіталі Товариства у розмірі 36,5%, ОСОБА_2 у розмірі 51%, та ОСОБА_3 - 12,5%.
Водночас, відповідач, починаючи з 04.01.2019 не бере участь в управлінні Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство "Агропромінвест" у порядку, передбаченому Статутом та чинним законодавством України, не забезпечує ті цілі, для яких було здійснено відчуження частки, фактично самоусунувся від обов`язків щодо управління Товариством. Як зазначається позивачем, Відповідач на даний час постійно перебуває за кордоном, виконувати свої обов`язки, як учасник Товариства, відмовляється, чим унеможливлюється вирішення питань діяльності Товариства, прийняття рішень загальними зборами учасників Товариства тощо.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2026 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 24.03.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 відкладено розгляд справи на 14.04.2026.
09.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 залучено до участі у справі: Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство "Агропромінвест", ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олену Володимирівну у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача та відкладено розгляд справи на 05.05.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 відкладено розгляд справи на 05.05.2026.
Судом встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу до фізичної особи. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області надати інформацію про місце проживання (перебування) ОСОБА_2 .
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2026 відкладено розгляд справи на 19.05.2026.
08.05.2026 через електронну пошту суду від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області надійшла відповідь на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 16.06.2026.
В судовому засіданні 16.05.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача та третіх осіб в засідання суду не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 12.12.2025 № 36499771, 05.07.2000 проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест» (далі - Товариство), засновником і учасником якого є позивач. 
29.12.2018 року учасниками Товариства було укладено корпоративний договір, на підставі якого рішенням загальних зборів учасників, оформленого протоколом № 41 від 29.12.2018 року було затверджено нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест» (ідентифікаційний код юридичної особи 30970340). 
Згідно з п. 1.1 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест», (надалі іменоване «Товариство»), діє на підставі Корпоративного договору від 29 грудня 2018 року, цього Статуту, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», іншого чинного в Україні законодавства. 
Відповідно до п. 3.1, 3.2 Статуту розмір статутного капіталу Товариства складається з номінальної вартості часток його Учасників, виражених у національній валюті України. Загальний розмір статутного капіталу складає 100 відсотків, де частка кожного з Учасників у відсотках є пропорційною його внеску у статутний капітал Товариства, відповідає співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу Товариства та надає право Учаснику на кількість голосів на Загальних зборах Учасників Товариства пропорційно до його вкладу в статутний капітал Товариства, виражену в відсотках. Вкладом Учасника Товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. 
Пунктом 3.11 Статуту передбачено, що частки Учасників та права Учасників щодо придбання частки інших Учасників Товариства визначаються корпоративним договором, стороною якого є такий Учасник. Учасник Товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі Товариства оплатно або безоплатно іншим Учасникам Товариства або третім особам. 
Крім того, згідно з п. 2.8.1 Статуту забезпечення прав на придбання частки іншого учасника, порядок продажу, відчуження або застави частки (частини частки) учасником Товариства, порядок виходу з Учасників Товариства визначається Корпоративним договором.
Судом встановлено, до 04.01.2019 року учасниками Товариства були позивач - ОСОБА_1 із часткою в статутному капіталі у розмірі 87,5%, та третя особа - ОСОБА_3 із часткою в статутному капіталі у розмірі 12,5%. 
04.01.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування частини частки у статутному капіталі Товариства від 04.01.2019 в усній формі, за яким дарувальник - позивач, зобов`язався передати безоплатно у власність обдаровуваному - відповідачеві належну йому частину частки у розмірі 51%, що складає 6018,00 грн у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест». 
Позивачем та відповідачем було передбачено, що на виконання договору від 04.01.2019 року про передання корпоративних прав (частини частки в статутному капіталі Товариства) сторонами складається акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства. 
Актом приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест» від 04.01.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «АГРОПРОМІНВЕСТ» у розмірі 51% (п`ятдесят один відсоток), яка в грошовому еквіваленті становить 6018,00 гривень (шість тисяч вісімнадцять гривень 00 копійок). Справжність підписів позивача та відповідача на зазначеному акті приймання- передачі засвідчено 04.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. (зареєстровано в реєстрі за № 33, 34). 
04.01.2019 року на підставі акта приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест» від 04.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - Інші зміни. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи (номер 10701050017020345), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.12.2025 №36499771. 
Також в подальшому у зв`язку із внесенням змін до установчих документів юридичної особи було здійснено наступні реєстраційні дії. 
Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 04.01.2019 12:45:21, 10701050017020345, Інші зміни. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., Стрельченко О.В., Приватний нотаріус Стрельченко О.В.; Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 09.01.2019 11:36:56, 10701050018020345, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., Стрельченко О.В., Приватний нотаріус Стрельченко О.В.; Виправлення помилок, 18.07.2022 13:42:09, 1000707770019020345, ОСОБА_4 , Печерська районна в місті Києві державна адміністрація Виправлено реєстраційну дію: 09.01.2019 11:36:56, 10701050018020345; Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 29.07.2022 11:38:11, 1000701070020020345, Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника., ОСОБА_5 , Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація. 
Відповідно до Наказу № 04-10/21 від 04.10.2021 року «Про надання державному реєстратору відомостей щодо структури власності та актуалізованих даних запису у Єдиному державному реєстрі» затверджено структуру власності Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест», згідно з якою ОСОБА_1 належить частка у статутному капіталі Товариства у розмірі 36,5%, ОСОБА_2 - у розмірі 51%, та ОСОБА_3 - 12,5%. 
Таким чином, унаслідок укладення договору дарування частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест» від 04.01.2019 року, на підставі якого позивач та відповідач підписали акт приймання-приймання передачі частини частки від 04.01.2019, останній набув у власність частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 51%, яка відповідає 6018,00 грн.
В обгрунтування позову представником позивача зазначається, що договір дарування від 04.01.2019 було укладено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, з недодержанням вимоги щодо письмової форми правочину, у зв`язку з чим такий договір в силу закону є нікчемним. Починаючи з 04.01.2019 відповідач не бере участь в управлінні Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство "Агропромінвест" у порядку, передбаченому Статутом та чинним законодавством України, не забезпечує ті цілі, для яких було здійснено відчуження частки, фактично самоусунувся від обов`язків щодо управління Товариством. Як зазначається позивачем, Відповідач на даний час постійно перебуває за кордоном, виконувати свої обов`язки, як учасник Товариства, відмовляється, чим унеможливлюється вирішення питань діяльності Товариства, прийняття рішень загальними зборами учасників Товариства тощо.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Поняття правочину наведено у частині 1 статті 202 Цивільного кодексу України, за змістом якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно з частинами 2-4 статті 202 Цивільного кодексу України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.
Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування (статті 717 Цивільного кодексу України).
Статтею 718 Цивільного кодексу України унормовано, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.
За статтею 719 Цивільного кодексу України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Договір дарування рухомих речей, які мають особливу цінність, укладається у письмовій формі. Передання такої речі за усним договором є правомірним, якщо суд не встановить, що обдаровуваний заволодів нею незаконно.
За приписами статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.
Судом встановлено та не заперечується позивачем, що 04.01.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування частини частки у статутному капіталі Товариства в усній формі.
При цьому, Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство "Агропромінвест" не встановлено вимог щодо письмового укладання договору дарування частки в статутному капіталі.
Актом приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «Агропромінвест» від 04.01.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв частину частки у статутному капіталі Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Підприємство «АГРОПРОМІНВЕСТ» у розмірі 51% (п`ятдесят один відсоток), яка в грошовому еквіваленті становить 6018,00 гривень (шість тисяч вісімнадцять гривень 00 копійок). Справжність підписів позивача та відповідача на зазначеному акті приймання- передачі засвідчено 04.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. (зареєстровано в реєстрі за № 33, 34). Тобто, позивачем вчинене відчуження своєї частки шляхом дарування.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема: здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законодавства.
Договір відчуження майна, предметом якого є частка (її частина) у статутному (складеному) капіталі товариства, укладається у письмовій формі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 117 ЦК України учасники господарського товариства зобов`язані, зокрема: додержуватися установчого документа товариства та виконувати рішення загальних зборів.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 викладено правову позицію, відповідно до якої відступлення (відчуження) частки не є самостійним непоіменованим видом договору, оскільки воно відбувається шляхом укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування тощо. Такий договір може укладатися в усній або письмовій формі залежно від вимог чинного законодавства України та статуту товариства.
Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі № 915/1299/18 дійшов висновку, що чинним законодавством передбачена можливість реєстрації змін у складі учасників, розмірі часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю на підставі лише акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства. Надаючи належну оцінку акту приймання приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що акт приймання-передачі майна є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на корпоративні права. Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 ЦК України), в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19 викладено правову позицію, відповідно до якої учинення правочину з відчуження частки не має наслідком автоматичний перехід корпоративних прав від первісного власника до набувача. Договором може бути передбачено, що право власності на частку переходить до набувача з моменту підписання договору, однак для переходу володіння часткою є необхідним волевиявлення обох сторін щодо цього. Передання частки від учасника набувачу може бути, зокрема, кінцевим етапом виконання договору (наприклад, після сплати покупної ціни), що можливо значно пізніше від укладення зобов`язального договору. Відтак акт приймання-передачі частки є документом, що відображає волевиявлення сторін щодо передання володіння від учасника товариства до набувача частки. Для передання частки у статутному капіталі товариства положеннями Закону № 755-ІV передбачено нотаріальне засвідчення справжності підписів сторін на акті приймання-передачі частки.
Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу від 11.08.2022 у справі № 916/541/21, стосовно виключної правової проблеми щодо визначення правової природи акта приймання-передачі як правочину чи як доказу у справі зазначила наступне.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду посилається на існування різних підходів у вирішенні питання щодо правової природи акта приймання-передачі, а саме: 1) як правочину, 2) як доказу у справі, документа первинного бухгалтерського обліку - залежно від конкретних обставин справи.
Однак різна оцінка, яка надається судами акту приймання-передачі в залежності від конкретних обставин справи, сама по собі не може свідчити про існування у справі виключної правової проблеми щодо визначення правової природи цього акта.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що, залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі № 909/1294/15, на яку позивачем здійснено посилання, надано визначення терміну «відступлення» та надано висновок щодо застосування норм права, а саме: п. 68. Відступлення учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки у статутному капіталі товариства, передбачене статтею 147 ЦК України та статтею 53 Закону України «Про господарські товариства», є відчуженням частки. Таке відчуження потребує волевиявлення особи, яка відчужує частку, й особи, яка приймає частку у власність. Відступлення (відчуження) частки не є самостійним непоіменним видом договору, оскільки воно відбувається шляхом укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування тощо. Такий договір може укладатися в усній або письмовій формі залежно від вимог чинного законодавства України та статуту товариства. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі, зокрема до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою. Відчуження відбувається на підставі договорів купівлі-продажу, міни або дарування тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі № 909/1294/15.
За змістом статті 202 Цивільного кодексу України правочином є вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Суд зауважує, що акт приймання-передачі як такий не має ознак правочину у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, а є лише первинним документом, який посвідчує факт існування між сторонами відповідних правовідносин. Відтак акт є належним доказом укладення сторонами договору дарування.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Керуючись викладеними нормами права, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів обставин з наявністю яких законодавець передбачає визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі.
Таким чином, спірний правочин не підпадає під ознаки, визначені статей 203, 215 ЦК України, у зв`язку з чим правові підстави для визнання його недійсним відсутні.
Оскільки позовні вимоги про скасування реєстраційних дій є похідними від основної вимоги про визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, тому підстави для їх задоволення також відсутні.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (статтею 74 ГПК України).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. 
Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, у зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволені.
Судові витрати з урахуванням положень статті 129 ГПК України покладаються судом на позивача.
Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА