ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1090/26
26 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідаач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №192450006091 від 05.01.2026, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати його, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи 01.01.2004 по 04.09.2007 згідно трудової книжки від 11.06.1985 серії НОМЕР_1 і архівної довідки від 09.08.2023 №03-01/904 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Колективне підприємство Почаївська фабрика "Пластик" м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання згідно з диплому від 17.04.1986 НОМЕР_2 з 01.09.1980 - 15.05.1981 (0 років 8 місяців 15 днів), 10.04.1983 - 07.09.1984 (1 рік 4 місяці 28 днів), зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.12.2025.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач протиправно не зарахував йому до страхового стажу для призначення пенсії спірні періоди роботи та навчання попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами, зокрема записами трудової книжки, довідками, дипломом. Просить врахувати, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати, з якої не нараховані страхові внески.
Ухвалою суду від 13.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Доводи відповідачів загалом зводяться до того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю страхового стажу.
Як встановлено судом, позивач 30.12.2025 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно принципу екстериторіальності заява позивача та надані документи розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання.
За результатами розгляду звернення було винесено рішення від 05.01.2026 року №192450006091 про відмову у призначенні пенсії, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Зокрема, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.01.2004 по 04.09.2007 згідно трудової книжки від 11.06.1985 серії НОМЕР_3 і архівної довідки від 09.08.2023 №03-01/904, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період навчання з 01.09.1980 по 14.04.1986? згідно диплому від 17.04.1986 НОМЕР_2 , оскільки період здобуття освіти перетинається з проходженням військової служби та роботою. Окремо довідка про форму навчання (денну, заочну) заявником не надавалася.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Також, згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Вирішуючи спір по суті, слід також зазначити, що порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до положень ст. 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Суд зазначає, що внаслідок невиконання підприємствами обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
З наведеного мотиву суд вважає, що відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб щодо позивача за спірні періоди (несплата роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду) за умови наявності записів в його трудовій книжці про його трудову діяльність за ці періоди, та за умови непроведення відповідачами жодних перевірок з цього приводу не може позбавляти позивача права на пенсію.
Як встановлено судом, позивач з 01.07.1986 по 04.07.2007 опрацював інженером-технологом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колективне підприємство Почаївська фабрика "Пластик" м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області. Дане підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_4 та архівною довідкою №03-01/904 від 09.08.2023, які містять накази про прийняття та звільнення з роботи, число та місяць, рік прийняття та звільнення, печатку підприємства та підписи відповідальних осіб.
Підтвердженням нарахування ОСОБА_1 за вказаний період заробітної плати є архівна довідка №03-01/1122 від 27.09.2023. 
Таким чином, спірний період роботи позивача з 01.01.2004 по 04.09.2007 може бути зарахований до страхового стажу позивача. 
Крім цього, період навчання з 01.09.1980 по 14.04.1986 згідно диплому від 17.04.1986 НОМЕР_2 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано, оскільки період здобуття освіти перетинається з проходженням військової служби та роботою.
Як слідує з матеріалів позивач проходив військову службу з 15.05.1981 по 10.04.1983, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №159 від 02.08.2023.
Згідно запису №1 у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , на роботу ОСОБА_1 був прийнятий 07.09.1984.
Отже, на думку суду, виходячи з вищенаведеного не весь період навчання перетинається з проходженням військової служби та роботою, а саме: 1) 01.09.1980 - 15.05.1981 (початок проходження військової служби); 2) 10.04.1983 (закінчення проходження військової служби) - 07.09.1984 (початок роботи). 
Таким чином, суд вважає, що до страхового стажу позивача може бути зарахований період навчання згідно з диплому від 17.04.1986 НОМЕР_2 з 01.09.1980 - 15.05.1981, та з 10.04.1983 - 07.09.1984.
У сукупності наведених обставин, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду без детального з`ясування обставин та документів поданих позивачем для призначення пенсії, прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, що у контексті частини другої ст.2 КАС України свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача №192450006091 від 05.01.2026.
Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.
Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.12.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Розподіл удових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №192450006091 від 05.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.12.2025 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 75 коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 26 червня 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ),
відповідачі:
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ:14035769),
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницький р-н,21005 код ЄДРПОУ:13322403). 
Головуюча суддя Дерех Н.В.