Справа № 740/721/26 
Провадження № 2/740/1137/26 

Р І Ш Е Н Н Я
з а о ч н е
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року         м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді Шевченко І. М.,
за участі секретаря судового засідання Хомінець Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
установив:
У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6554594 від 09.08.2025 у загальному розмірі 28 259,00 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Позов мотивовано тим, що 09.08.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір № 6554594. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, предметом якого є відступлення прав вимог, зазначених у відповідних реєстрах. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025 до договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Деал фінанс груп» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28 259,00 грн. 
Відповідач належним чином не виконував умови договору, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість у розмірі 28 259,00 грн з яких: 7 000,00 грн – за основною сумою боргу, 6 051,50 грн – за відсотками, 1 207,50 грн – за комісією, 14 000,00 грн – за пенею/неустойкою.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10 квітня 2026 року 09-30 год.
У подальшому судове засідання відкладено на 06 травня 2026 року 10-00 год.
Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач не подавав до суду.
З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 09 серпня 2025 року між ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір кредитної лінії № 6554594, який підписаний останнім електронним підписом одноразовим ідентифікатором 808432.
Згідно з п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п. 2.2.2 договору строк кредитування становить 360 днів, а кінцевий строк повернення кредиту визначено до 03.08.2026 року.
Пунктами 2.3, 2.3.1 договору передбачено фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,95 % – 0,998 % на день та орієнтовну реальну річну процентну ставку у розмірі 3194,73 %.
Пунктом 2.2.8 договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 17,25 % від суми кредиту, що становить 1 207,50 грн.
Умовами договору передбачено обов`язок позичальника здійснювати мінімальні обов`язкові платежі кожні 30 календарних днів, а перший обов`язковий платіж підлягав сплаті до 07.09.2025 року.
Згідно з умовами договору у разі прострочення виконання грошових зобов`язань передбачено нарахування неустойки у розмірі 350,00 грн за кожен день прострочення.
Згідно з платіжною інструкцією та документами платіжної системи, кредитні кошти у сумі 7000,00 грн перераховані на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 .
Згідно з відповіддю АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, яка надійшла до суду 26.03.2026, картковий рахунок № НОМЕР_1 належить відповідачу. Також надано виписку за вказаним рахунком.
Згідно з випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 09.08.2025 року по 12.08.2025 року підтверджується факт зарахування кредитних коштів у сумі 7000,00 грн на рахунок відповідача, а також користування кредитними коштами.
Відповідно до договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп», первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 6554594 від 09.08.2025, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», а згідно з реєстром прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025 до ТОВ «Деал фінанси груп» перейшло право вимоги заборгованості відповідача у загальному розмірі 28 259,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6051,50 грн - заборгованість за процентами, 1207,50 грн - заборгованість за комісією, 14 000,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним з видів порушення зобов`язання є простроченняневиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1050 ЦПК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
На підставі наявних у справі доказів судом установлено, що відповідач порушив взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої в цій частині не спростований відповідачем, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені (неустойки) слід зазначити таке.
Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 14 000,00 грн у розумінні п. 6 Розділу IV Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ "Про споживче кредитування", п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, задоволенню не підлягають, оскільки мають бути списані кредитодавцем.
З урахуванням вищевказаного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 14 000,00 грн.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 14 259,00 грн, з яких: 7000,00 грн – за основною сумою боргу, 6051,50 грн – за відсотками, 1207,50 грн – за комісією.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково у вищевказаному розмірі.
За подання вказаної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що 22.08.2025 між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю. А. укладено договір про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ, згідно з яким вартість наданих послуг складає 4500,00 грн. 
За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вищевказаного суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1343,18 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 2300,00 грн, а всього - 3643,18 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 223, 263 - 265, 274, 280 ЦПК України, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (ЄДРПОУ 44280974; вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, Київська обл.) заборгованість у загальному розмірі 14 259 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень. 
У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанси груп» (ЄДРПОУ 44280974; вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, Київська обл.) судові витрати в загальному розмірі 3643 (три тисячі шістсот сорок три) гривень 18 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко