Справа № 454/4159/24	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Струс Т. В. ,
за участю секретаря Синевської Г.В.,
за участю представника позивача – адвоката Огорілко Ю.В., 
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Паска А.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори про визнання права власності за заповітом на частку спадкового майна, 
в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із даною позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , яка заповітом від 31.01.2012р. все спадкове майно заповіла позивачці. Зазначає, що в травні 2013 року відповідач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про визнання недійсним цього заповіту та заявив інші позовні вимоги з приводу реєстрації спадкового майна. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2015р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчений 28.12.1993р. секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району Гібляк Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 19. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину, що видане Сокальською державною нотаріальною конторою Черчук Марії Григорівни, 13.02.2003р. та зареєстроване в реєстрі. Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , видане ОСОБА_2 , 06.05.2010р. та зареєстроване в реєстрі за № 1-531. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003р., що видане Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1-377. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010р., що видане Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1-531. Вирішено стягнути судовий збір із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 95,60 грн. та витрати на проведення криміналістичної експертизи 3700 грн. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14.01.2016р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності - відмовлено.
Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 11.03.2016р. стягнуто витрати на правову допомогу із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 1667, 00 грн..
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2015 року в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог скасовано. Ухвалено нове рішення, яким встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Сироїд Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 317. В решті рішення залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Сокальського районного суду від 16.11.2015р. та рішення апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Сокальського районного суду від 26.05.2020р. позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсним заповіт від імені батька ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 28.12.1993р. секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області Гібляк Н,Я. зареєстрований у реєстрі за №19. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою його сестрі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстроване в реєстрi за № 1-377. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою її дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстроване в реєстрi за №1-531. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003р., що видане державною нотаріальною конторою та зареєстроване у реєстрi за № 1-377. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010р., що видане ОСОБА_2 Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстроване у реєстрі за №1-531. Визнано факт прийняття ОСОБА_1 спадщини пiсля смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління його спадковим майном. Визнано факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружиною - ОСОБА_6 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління його спадковим майном та факт постійного проживання нею iз спадкодавцем ОСОБА_5 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визнано нікчемним заповіт від імені матері ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та який посвідчений 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І., і зареєстрований в реєстрі за № 317. В інших позовних вимогах відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду від 26.05.2020р. в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 : про визнання факту прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном; про визнання нікчемним заповіту від імені ОСОБА_6 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. та зареєстрованого у реєстрі за №317, - скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 30.11.2022р. касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26.05.2020р. та постанову Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 і свідоцтв про право на спадщину, скасування державної реєстрації вирішено скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Постанову Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_6 змінено, викладено її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Постанову Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фактів прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном залишено без змін. 
Відтак, зазначає, що аналізуючи цю постанову Верховного Суду ОСОБА_1 повністю відмовлено у позовних вимогах. 
Натомість позивач ОСОБА_2 звернулася до Сокальської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Листом від 28.02.2024р. Сокальська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у прийнятті спадщини так як заповіт від імені ОСОБА_6 , від 31.01.2012р., що зареєстрований в реєстрі № 317, на підставі скасованого рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2015р. виключено із спадкового реєстру. Таким чином, державний нотаріус не може видати свідоцтво про спадщину після смерті ОСОБА_6 . Позивач подала заяву про прийняття спадщини в шести місячний термін після смерті ОСОБА_3 як це передбачено законом, а також вона проживала із спадкодавицею за однією і тією ж адресою.
Позивачка зазначає, що за життя ОСОБА_3 належав будинок по АДРЕСА_2 . Також, ОСОБА_3 належали земельні ділянки: кадастровий номер № 4624886800:10:000:0246 площа земельної ділянки 0.0683 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624886800:10:000:0039 площа земельної ділянки 0.8629 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0142 площа земельної ділянки 1.9923 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0092 площа земельної ділянки 0.0790 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0093 площа земельної ділянки 0.0789 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0141 площа земельної ділянки 2.1694 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624886800:15:002:0026 площа земельної ділянки 0.25 га., цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ); кадастровий номер № 4624886800:15:014:0036 площа земельної ділянки 0.1164га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер № 4624886800:15:002:0027 площа земельної ділянки 0.1513 га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер № 4624886800:15:012:0055 площа земельної ділянки 0.0823 га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства. 
Зазначає, що позивачка прийняла спадщину, зокрема за заповітом шляхом спільного проживання з покійною бабусею на час смерті та подачею заяви про прийняття спадщини. Також на спадкове майно претендує відповідач який звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , як її син та особа пенсійного віку яка має обов`язкову частку у спадщині. 
Оскільки у ОСОБА_6 було троє дітей – мати позивачки ОСОБА_5 , яка померла 2009р., син - ОСОБА_7 , який помер 2002р., та відповідач - ОСОБА_1 , частка якого у спадщині за законом мала б становити 1/3, та так як він має право на обов`язкову частку у спадщині матері яка склала заповіт на користь онуки – позивачки ОСОБА_2 , його частка у спадщині загалом складає – 1/6, а позивачки відповідно - 5/6. 
Нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що у спадковому реєстрі відсутні дані про реєстрацію заповіту ОСОБА_6 від 31.01.2012р., що були видалені приватним нотаріусом Сироїд Г.І. на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016р.
Зазначає, що підставою звернення до суду із даним позовом є те, що позивачка не взмозі у нотаріальному порядку прийняти спадщину за заповітом та єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. 
Просить суд визнати за нею право власності на 5/6 ідеальних частин вищевказаного спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спадкових земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 ..
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначив, що позовних вимог не визнає, оскільки такі не обґрунтовані та безпідставні. Зазначає, що позивачка невірно зазначила обов`язкову частку належну йому в майні матері. Визначена нею 1/6 частка здійснена від кількості дітей матері, з врахуванням уже померлих доньки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 на день її смерті, які не можуть бути спадкоємцями за законом. Йому, непрацездатному єдиному спадкоємцю першої черги належить половина того, що міг би успадкувати по закону, тобто 1/2 всієї спадкової маси. 
Також зазначає, що спадкова маса майна на день смерті матері є значно більшою. До її переліку входить не тільки будинковолодіння в АДРЕСА_2 , але і будинковолодіння колгоспного двору в АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 яке незаконно перейшло до власності сестри ОСОБА_5 . Незаконність такого переходу пояснює тим, що після смерті їх батька ОСОБА_10 сестра, яка не була навіть членом колгоспного двору і до того ж його останнім членом, незаконно, з підробками документів успадкувала все майна колгоспного двору батьків набуте ними задовго до І5.04.1991р. Про порушення свого права, при так званому спадкуванні майна батька сестрою він дізнався лише після смерті матері. Також зазначає, що Верховний Суд визнав, що ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після матері, як спадкоємець першої черги за законом. Він не може погодитись і з вимогою позивачки про розподіл всього, індивідуально визначеного спадкового майна в його ідеальній частці, адже це призведе до виникнення спільної часткової власності на це майно. На створення її з позивачкою, з врахуванням більш як десятирічного ходіння по судах він не погоджується. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про відновлення становища та визнання права власності на частину спадкового майна. 
Ухвалою від 20.11.2025р. задоволено клопотання ОСОБА_1 та повернуто йому вказану зустрічну позовну заяву. 
У додаткових письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що з доводами позивачки він не погоджується, оскільки він є єдиним спадкоємцем за законом на момент смерті матері, який наділений правом на отримання обов`язкової частки у її спадщині. Більше того, після смерті матері єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який звертався у нотаріальну контору із заявою про прийнят спадщини в порядку спадкування за законом був він. Зі змісту позову позивачка також не заперечує того факту, що відповідачу належить обов`язкова частка у спадковому майні покійної матері. Позивачка зверталась у Сокальську державну нотаріальну контору із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріальногоо округу Львівської області від 31.01.2012 року. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із визнанням заповіту від 31.01.2012р. недійсним. Записів про поновлення чинності даного заповіту у спадковому реєстрі не має і доказів зворотного стороною позивача не надано. Тобто, на даний час у спадковому реєстрі відсутній запис про наявність будь якого чинного заповіту посвідченого спадкодавцем в користь позивачки. За таких обставин вважає, що у позивачки відсутнє право на прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, так як право на таке спадкування не підтверджується належними та допустимими доказами. При умові підтвердження в ході судового розгляду права позивачки на спадкування за заповітом, відповідач вважає, що розмір його обов`язкової частки у спадщині має становити 1/2 від усього спадкового майна. Право на отримання обов`язкової частки не може бути поставлене в залежність від згоди інших спадкоємців. Встановлений законом розмір обов`язкової частки може бути зменшений тільки в судовому порядку за позовом зацікавленої особи, на підставі урахування відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, які існували за життя останнього, а також інших обставин, які мають істотне значення, наприклад врахування в деяких випадках і майнового стану особи, що отримує спадщину тощо. Враховуючи те, що позивачка звернулась, щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_6 за заповітом, а інших спадкоємців за законом першої черги окрім відповідача немає, тому останньому належить право на спадщину у розмірі 1/2 від усього спадкового майна в порядку ст.1241 ЦК України, у разі доведення позивачкою її права на спадкування за заповітом від 31.01.2012р.
Представник позивача – адвокат Огорілко Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, в обґрунтування вимог зіслався на доводи як і викладені у позовній заяві. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Паска А.Б. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме щодо розміру часток у спадщині по 1/2 частки за кожним із сторін. Заперечили щодо задоволення вимог позивачки в частці 5/6 від заявленої маси спадкового майна. 
Представник третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду. 
Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків. 
Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .
Відповідно до копії спадкової справи заведеної Сокальською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6 , встановлено, що із заявами про прийняття спадщини останньої за законом звернувся 30.03.2012р. її син ОСОБА_1 та за заповітом 09.04.2012р. звернулася її онука ОСОБА_2 ..
Згідно копії заповіту ОСОБА_6 від 16.03.2009р. встановлено, що таким вона належний їй житловий будинок в АДРЕСА_2 та земельні ділянки згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №472646, ЯД №472648, ЯД №472649, ЯД №472647, заповіла своєму синові ОСОБА_1 . 
Натомість із копії заповіту ОСОБА_6 від 31.01.2012р. посвідченого приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Сироїд Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 317, встановлено, що таким вона її майно і те на яке за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 . 
Також із свідоцтва про народження встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_11 . 
Згідно довідки про склад сім`ї №87 від 13.02.2012р., зокрема встановлено, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1960р. проживала і була зареєстрованою в АДРЕСА_1 . На день смерті із нею проживали і були зареєстровані: ОСОБА_2 – онука, ОСОБА_12 – правнук, ОСОБА_13 – правнук, ОСОБА_14 – правнук (без реєстрації). 
Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.11.2011р. встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 01.03.2007р. належить житловий будинок АДРЕСА_2 . 
Також із витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки та відомостей із розділу про право власності у таких від 16.01.2024р., встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельних ділянок: кадастровий номер № 4624886800:10:000:0246 площа земельної ділянки 0.0683 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624886800:10:000:0039 площа земельної ділянки 0.8629 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0142 площа земельної ділянки 1.9923 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0092 площа земельної ділянки 0.0790 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0093 площа земельної ділянки 0.0789 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0141 площа земельної ділянки 2.1694 га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624886800:15:002:0026 площа земельної ділянки 0.25га., цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ); кадастровий номер № 4624886800:15:014:0036 площа земельної ділянки 0.1164га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер № 4624886800:15:002:0027 площа земельної ділянки 0.1513га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер № 4624886800:15:012:0055 площа земельної ділянки 0.0823га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства. 
Щодо складених ОСОБА_3 заповітів від 16.03.2009р. в користь сина ОСОБА_1 та 31.01.2012р. в користь онуки ОСОБА_2 , згідно ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Відповідно, дослідженню у даних правовідносинах є заповіт ОСОБА_3 від 31.01.2012р. 
Також встановлено, що між сторонами з приводу спадщини ОСОБА_3 наявний тривалий судовий спір. 
Так, рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2015р. у справі №454/1401/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб на стороні відповідача Сокальської державної нотаріальної контори та Скоморохівської сільської ради про визнання заповіту недійсним, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчений 28.12.1993р. секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району Гібляк Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 19. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину, що видане Сокальською державною нотаріальною конторою Черчук Марії Григорівни, 13.02.2003р. та зареєстроване в реєстрі. Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , видане ОСОБА_2 , 06.05.2010р. та зареєстроване в реєстрі за № 1-531. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003р., що видане Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1-377. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010р., що видане Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1-531. Вирішено стягнути судовий збір із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 95,60 грн. та витрати на проведення криміналістичної експертизи 3700 грн. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Додатковим рішенням у цій справі від 14.01.2016р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності - відмовлено.
Також додатковим рішенням у цій справі від 11.03.2016р. стягнуто витрати на правову допомогу із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 1667, 00 грн..
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2015 року в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог скасовано. Ухвалено нове рішення, яким встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Сироїд Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 317. В решті рішення залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Сокальського районного суду від 16.11.2015р. та рішення апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Сокальського районного суду від 26.05.2020р. позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсним заповіт від імені батька ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 28.12.1993р. секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області Гібляк Н,Я. зареєстрований у реєстрі за №19. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою його сестрі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстроване в реєстрi за № 1-377. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою її дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстроване в реєстрi за №1-531. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003р., що видане державною нотаріальною конторою та зареєстроване у реєстрi за № 1-377. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010р., що видане ОСОБА_2 Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстроване у реєстрі за №1-531. Визнано факт прийняття ОСОБА_1 спадщини пiсля смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління його спадковим майном. Визнано факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружиною - ОСОБА_6 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління його спадковим майном та факт постійного проживання нею iз спадкодавцем ОСОБА_5 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визнано нікчемним заповіт від імені матері ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та який посвідчений 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І., і зареєстрований в реєстрі за № 317. В інших позовних вимогах відмовлено.
В подальшому постановою Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду від 26.05.2020р. в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання факту прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном; про визнання нікчемним заповіту від імені ОСОБА_6 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. та зареєстрованого у реєстрі за №317, - скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 30.11.2022р. касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26.05.2020р. та постанову Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 і свідоцтв про право на спадщину, скасування державної реєстрації вирішено скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Постанову Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_6 змінено, викладено її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Постанову Львівського апеляційного суду від 19.04.2022р. в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фактів прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном залишено без змін. 
Із змісту досліджених рішень судів встановлено, що у задоволенні зокрема вимоги ОСОБА_1 про визнано нікчемним заповіт його матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та який посвідчений 31.01.2012р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І., і зареєстрований в реєстрі за № 317, відмовлено. 
Натомість із витягу зі спадкового реєстру (заповіти\спадкові договори) встановлено, що у спадковому реєстрі відсутні дані про реєстрацію заповіту ОСОБА_6 від 31.01.2012р., що були видалені приватним нотаріусом Сироїд Г.І. на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016р.
В ході розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернулася у визначений законом строк до Сокальської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 , про, що свідчать досліджені матеріали спадкової справи.
Згідно листа Сокальської державної нотаріальної контори від 28.02.2024р., встановлено, що таким відмовила позивачці ОСОБА_2 у прийнятті спадщини так як заповіт від імені ОСОБА_6 , від 31.01.2012р., що зареєстрований в реєстрі № 317, на підставі скасованого рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2015р. виключено із спадкового реєстру. Таким чином, державний нотаріус не може видати свідоцтво про спадщину після смерті ОСОБА_6 . Позивач подала заяву про прийняття спадщини в шести місячний термін після смерті ОСОБА_3 як це передбачено законом, а також вона проживала із спадкодавицею за однією і тією ж адресою.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. 
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно приписів ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.
Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1. ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В ході розгляду справи встановлено, що підставою звернення ОСОБА_2 до суду із даним позовом є те, що вона позбавлена можливості у нотаріальному порядку прийняти спадщину за заповітом своєї баби ОСОБА_3 , про, що їй нотаріальною конторою надано письмову відмову та єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. 
Натомість відповідач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є сином спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на час відкриття спадщини досяг пенсійного віку.
Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно, ОСОБА_1 не зважаючи на наявність заповіту матері має право на обов`язкову частку у її спадщині. 
Вирішуючи питання щодо розміру часток сторін у спадщині ОСОБА_3 суд бере до уваги те, що позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, чинність якого доведена рішенням Верховного Суду та крім цього проживала із спадкодавицею до часу відкриття спадщини, що встановлено відповідною довідкою про склад сім`ї спадкодавця, а також те, що у спадкодавці ОСОБА_6 було троє дітей – мати позивачки ОСОБА_5 , яка померла 2009р., син - ОСОБА_7 , який помер 2002р., та відповідач - ОСОБА_1 , частка якого у спадщині за законом мала б становити 1/3, та так як він має право на обов`язкову частку у спадщині матері яка склала заповіт на користь онуки – позивачки ОСОБА_2 , його частка у спадщині загалом складає – 1/6, а позивачки відповідно - 5/6. 
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 права власності на 5/6 частин спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову - на відповідача.
З огляду на задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 4178,10грн. сплачених позивачкою при зверненні до суду згідно квитанції від 12.11.2024р. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд - 

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , а також на 5/6 частин земельних ділянок: кадастровий номер № 4624886800:10:000:0246 площа земельної ділянки 0.0683га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624886800:10:000:0039 площа земельної ділянки 0.8629га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0142 площа земельної ділянки 1.9923га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0092 площа земельної ділянки 0.0790га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0093 площа земельної ділянки 0.0789га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624887200:01:000:0141 площа земельної ділянки 2.1694га., цільове призначення, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва; кадастровий номер № 4624886800:15:002:0026 площа земельної ділянки 0.25га., цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер № 4624886800:15:014:0036 площа земельної ділянки 0.1164га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер № 4624886800:15:002:0027 площа земельної ділянки 0.1513га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер № 4624886800:15:012:0055 площа земельної ділянки 0.0823га., цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 4178,10грн. судового збору. 
Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 
Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання – АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_3 .
Третя особа: Сокальська державна нотаріальна контора, місце знаходження – м. Сокаль, вул. Тартаківська, 7а, Львівської області. 

Головуючий: Т. В. Струс