Березівський районний суд Одеської області 

04.06.2026
Справа № 499/1246/25
Провадження № 2/494/671/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2026 року Березівський районний суд Одеської області у складі: 
Головуючого судді Панчишина А.Ю. 
з участю секретаря судового засідання Станілевич А.В. 
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Березівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Коноплянська сільська рада Березівсського району Одеської області про визначення місця проживання дитини, - 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Коноплянська сільська рада Березівсського району Одеської області про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що 14.02.2013 року між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 07.10.2025 року на підставі рішення суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через несумісність характерів та тому, що вони мають різні погляди на принципи ведення сімейного побуту, виховання дітей, розподіл сімейних прав та обов`язків, а головне, вони не змогли прийти до спільного рішення щодо країни подальшого проживання, оскільки позивач має бажання і намір залишатися жити в Україні, а відповідачка, має намір виїхати для подальшого проживання до іншої країни. Ще перед розлученням, у зв`язку з тим, що відповідачка стала активно займатись підготовкою до переїзду до іншої країни, вона все менше часу приділяла увагу дітям, тому з листопада 2024 року діти майже весь час перебувають на утриманні та постійно проживають з батьком.
Через небажання відповідачки утримувати дітей, виникають конфлікти, під час яких відповідачка намагається маніпулювати дітьми, погрожуючи відібрати їх у позивача та переїхати з ними жити до іншої країни. На теперішній час склалась фактична ситуація, коли діти постійно проживають із батьком, який самостійно здійснює їх виховання та утримання. 
Сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди, з ким саме будуть проживати діти після розірвання шлюбу.
Позивач не має на меті створювати перешкоди для відповідачки у спілкуванні з дітьми, проте бажання її вихати за межі України на постійне місце проживання, є підставою для звернення до суду, оскільки це обумовлено інтересам, стабільності, емоційній безпеці дітей та їх безперервності у виховання.
Окрім того встановлення факту самостійного виховання та утримання має значення для реалізації позивачем соціальних прав (отримання пільг, податкових відрахувань, тощо) та підтверджує реальні обставини, які мають бути юридично визнані.

Враховуючи наведене, позивач просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком — ОСОБА_1 , в будинку АДРЕСА_1 , на його самостійному вихованні та утриманні.

На підставі ухвали суду від 22.04.2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у загальному порядку, призначено підготовче судове засідання на 14.05.2026 року.

26.05.2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 04.06.2026 року. 

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд, що вбачається з телефонограми Березівського районного суду Одеської області.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи. Подала заяву до суду, в якій зазначила про розгляд справи без участі представника третьої особи. 
З огляду на те, що сторони відсутні у судовому засіданні, суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, зазначає таке.
Суд встановив, що 14.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб за актовим записом Відділу державної реєстрації атків цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському районі Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області.
Під час шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 

07.10.2025 року на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07.10.2025 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб Коноплянської сільської ради №270 від 18.08.2025 року вбачається, що у будинку номер АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно характеристики Одеської гімназії «Південноукраїнська» вбачається, що позивач активно сприяє всебічному розвитку своїх дітей забезпечує умови для виконання домашніх завдань, стимулює дітей до самостійного навчання та допомагає у засвоєнні навчального матеріалу, підтримує участь дітей у спортивних та культурних заходах школи. 
Звертаючись до суду із позовом позивач зазначає, що не має на меті створювати перешкоди для відповідачки у спілкуванні з дітьми, проте бажання її вихати за межі України на постійне місце проживання, є підставою для звернення до суду, оскільки це обумовлено інтересам, стабільності, емоційній безпеці дітей та їх безперервності у виховання.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.
У частинах 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу.
Згідно і зст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1ст. 157 СК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та другастатті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
При розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд встановив, що фактично спір щодо місця проживання дітей був ініційований батьком дітей, з яким діти і так фактично проживають і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни їх місця проживання.
Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дітей відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду зазначеної справи про визначення місця проживання дітей разом з собою, не зверталася.
Поведінка відповідачки дає суду підстави для висновку про те, що вона не заперечує, щоб було ухвалено рішення про визначення місця проживання дітей з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надано.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, які фактично проживають з батьком, між батьками дитини виник спір саме щодо їх місця проживання, оскільки мати дитини ОСОБА_2 не вимагала від батька дітей змінити їх місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дітей у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з собою.
Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати спір між батьками дитини щодо місця їх проживання.
При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
Зважаючи на встановлені обставини, суд висновує, що вимоги про визначення місця проживання дітей заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дітей та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд висновує, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Коноплянська сільська рада Березівсського району Одеської області про визначення місця проживання дітей не потрібно задовольняти.
Щодо розподілу судових витрат, то ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 141, 150, 155, 160, 161 СК України, ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Коноплянська сільська рада Березівсського району Одеської області про визначення місця проживання дітей залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя          Панчишин А.Ю.