ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 липня 2026 року	Справа №160/8477/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 , відповідача 3: Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, скасування довідки, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою системи "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 , відповідача 3:Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач, мовою оригіналу, просить:
"- визнати противоправними дії щодо незаконного затримання та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мало місце по АДРЕСА_2 27.01.2026 року близько 08.30 години та які незаконно утримували ОСОБА_1 
-визнати противоправною бездіяльність військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії 27.01.2026 року та вчинення дій пов`язаних з визнанням придатності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 до військової служби під час мобілізації з порушенням встановленої процедури.
-скасувати довідку військово-лікарської комісії № 2026-0127-1206-2314-3 від 27.01.2026 року при ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 в частині, що стосується визначення придатності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 до військової служби під час мобілізації.
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 187 від 27.01.2026 року відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 було призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зараховано до поіменного списку 580 від 27.01.2026 року та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 підготувати та видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 документи про звільнення останнього з військової служби.
- якщо Позивача було відряджено проходити подальшу військову службу з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 , визнати противоправним та скасувати наказ начальника військової частини НОМЕР_2 , яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 було зараховано до поіменного списку військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 .
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 підготувати та видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 документи про звільнення останнього з військової служби".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що по відношенню до позивача з боку невстановлених осіб, що представились співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було скоєно злочини, передбачені ст.ст. 146 (незаконне позбавлення волі), 371(завідомо незаконне затримання), 426-1 (перевищення військовою службовою особою влади та службових повноважень), ч. 2 ст. 397 (втручання в діяльність представника особи) КК України. 21.02.2026 року представником позивача було направлено заяву про скоєне кримінальне правопорушення по відношенню ОСОБА_1 на електрону адресу, що вказана на офіційному сайті ТУ ДБР розслідувань розташованому у м. Полтава. Також рідні позивача звернулися з офіційною заявою про кримінальне правопорушення до Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за фактом незаконного затримання та утримання позивача (вказана заява зареєстрована до ЖЄО за № 6686 від 14.02.2025 року). Станом на дату подання позову ніякої відповіді щодо результату розгляду вказаних заяв отримано не було. Зауважив, що позивач за допомогою мобільного застосунку «Резерв+», відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оновив свої військово-облікові дані, має в застосунку «Резерв+» про це відповідну відмітку. Також позивач з 01.09.2025 року почав навчання у відокремленому структурному підрозділі «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля»(зарахований на навчання наказом № 178 від 01.09.2025) та має право на реалізацію відстрочки від військової служби під час мобілізації. Позивач в зв`язку з наближенням зони бойових дій до його адреси мешкання допомагав своїй дружині з маленькою дитиною евакуюватися до м. Павлограду, де одразу планував стати на військовий облік після переїзду в ТЦК за новою адресою. 27.01.2026 року близько 08.30 години по АДРЕСА_2 його було зупинено двома невстановленими особами у військовій формі з яким був працівник Національної поліції, який не представився та не надав своє службове посвідчення. Позивач повідомив свої анкетні дані, після цього його без законних підстав було затримано невстановленими особами у військовій формі (які ніяк не представились) та його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мобільний телефон у нього забрали та відключили. Скористатися правничою допомогою не надали. Чи складали відносно нього протокол про адміністративне затримання невідомо. Позивача примусовим чином направили на військово-лікарську комісію для визначення ступеню придатності до проходження військової служби, так повідомили представники ІНФОРМАЦІЯ_4 . Куди саме достеменно не відомо. Також пізніше позивач перетелефонував своїй жінці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та повідомив, що його було направлено до учбової частини підрозділу 425 «Скала», військова частина НОМЕР_1 . На зв`язок він виходив два рази, не повідомляв в якому саме населеному пункті він знаходиться, тому що йому заборонено це казати. Представник позивач наголошував на тому, що позивачу фактично не дали можливості надати будь-які медичні документи, щодо підтвердження погіршення стану його здоров`я, не надавши йому на руки ніяких військово-облікових документів видали йому новий військовий квиток та відвезли його до військової частини НОМЕР_1 , розташованій в Дніпропетровської області. Медична документація стосовно стану його здоров`я залишилась за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 . Також позивач є внутрішньо-переміщеною особою, останнім часом мешкав з родиною у м. Добропілля. Під час проходження огляду військово-лікарською комісією позивачу також не було надано можливості заявити відомості про стан здоров`я, жодних документів йому на підпис не надавали. В порушення п.п. 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 №402, заявнику не було надано копію довідки про проходження ним ВЛК. При цьому позивач має серйозні проблеми зі спиною, має проблеми по неврології та йому важко пересуватися. Позивач при цьому наполягав на тому, що він є студентом денної форми навчання та має право на відстрочку від проходження військової служби відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», проте на це ніхто не реагував. Внаслідок вищевказаних подій у позивача погіршився стан здоров`я, йому важко пересуватись та на даний час він звертається за медичною допомогою, вимагаючи дати йому направлення на проходження медичного обстеження та подальшого лікування. Проте рапорт позивача відмовилися приймати, що є порушенням Наказу Міністерства Оборони від 06.08.2024 року №531, а рапорт направлений родичами позивача залишився без відповіді, медична допомога на сьогоднішній день позивачу так надана і не була. Також представник позивача посилався на правову позицію місцевих та апеляційних судів, відповідно до якої не вручення військовозобов`язаному довідки ВЛК щодо придатності до військової служби – є порушенням положення про військово лікарську експертизу та проведення медичного огляду, а проведення медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби з порушенням порядку та відсутність відповідних належним чином оформлених документів є підставою для безумовного висновку про безпідставність та неправомірність будь-яких подальших дій щодо призову особи під час мобілізації, на особливий період.
Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
До суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що позивач фактично звертає позовні вимоги до військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 , при цьому не зазначає вказаного суб`єкта владних повноважень у позовній заяві відповідачем. Звертаючи позовну вимогу до військової частини НОМЕР_2 , позивач ставить умову за якої її слід задовольнити - відрядження з військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, на думку представника Відповідача-1, позовна заява не відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, а тому її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків. Наголошував на тому, що за наявності відповідних підстав, особа, яка не дотримується правил військового обліку, може бути притягнута до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП. Як видно з Журналу відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27 січня 2026 року о 08 год. 48 хв. позивач, ОСОБА_1 , у відповідності до ст.259 КУпАП, був доставлений співробітниками Національної поліції України до територіального центру для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 не складався, оскільки це є виключними повноваженнями, що входять до компетенції органів Національної поліції України. Натомість, відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно позивача було складено протокол № б/н про адміністративне правопорушення від 27 січня 2026 року, в подальшому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача було закрито. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення, позивача було направлено на проходження медичного огляду військово-лікарської експертизи для встановлення ступеня його придатності до військової служби. Згідно електронної довідки військово-лікарської комісії №2026-0127 1206-2314-3 від 27.01.2026 року, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивача було визначено придатним до військової служби. Такого рішення військово-лікарська комісія дійшла на підставі медичних оглядів та результатів медичних аналізів. Зважаючи, що позивача було визначено придатним до військової служби та останній не оформлював відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , як суб`єктом владних повноважень, було винесено наказ від 27 січня 2026 року № 187, яким, в тому числі, було призвано позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 . Мобілізаційне розпорядження було вклеєно на внутрішню сторону обкладинки після останньої сторінки військового квитка позивача. Зважаючи на те, що наказ про призов позивача на військову службу було прийнято з урахуванням усіх правових обставин та відповідно до вимог діючого законодавства, останній не підлягає скасуванню. Також зауважив, що рішення про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є актом індивідуальної дії, тобто, актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його до військової частини для проходження військової служби. За вказаних обставин, виходячи з позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наявних доказів, представник відповідача-1 вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
До суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшла заява про виконання ухвали суду, разом з якою надано суду копію витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №27 від 27.01.2026 року про зарахування ОСОБА_1 та копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №64 від 02.03.2026 року про переведення ОСОБА_1 . Додатково повідомлено суд, що накази доводились в усній формі. Також зазначено, що позивача дійсно було направлено до ВЧ НОМЕР_1 та в подальшому переведено відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №64 від 02.03.2026 року.
До суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшла заява про виконання ухвали суду, разом з якою додатково надано суду копію поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_4 №579 від 27.01.2026 року.
До суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача-3 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить у задоволенні позовних вимог до ВЧ НОМЕР_4 відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.02.2026 №198-РС солдата ОСОБА_1 призначено на посаду механіка взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.03.2026 №73 солдат ОСОБА_5 з 03.03.2026 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 , справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Також повідомлено, що солдат ОСОБА_1 10.04.2026 самовільно залишив місце служби, що підтверджується витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.04.2026 №118. З приводу нерозгляду (за твердженням позивача) рапорта солдата ОСОБА_1 про необхідність надання йому медичної допомоги повідомлено, що вказаний рапорт надійшов до ВЧ НОМЕР_2 поштовим зв`язком, зареєстрований у журналі обліку вхідної документації 15.04.2026 за №1552, а 16.04.2026 вказаний рапорт був розглянутий, на підтвердження чого до суду надано копію відповіді від 16.04.2026 №2256/3936. Зауважив, що наказ командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.03.2026 №73 в частині зарахування з 03.03.2026 солдата ОСОБА_1 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 не носить самостійного характеру, а виданий на виконання наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.02.2026 №198-РС, який в частині, що стосується позивача, не скасований і підстав для його скасування не вбачається. Окрім того, враховуючи чинність та не скасуванні наказів ІНФОРМАЦІЯ_4 – щодо призову позивача на військову службу та направлення його для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_1 – в частині зарахування позивача до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , підстави для визнання противоправним та скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.03.2026 №73 в частині зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 немає. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач має намір звільнитися з військової служби унаслідок встановлення судом факту його незаконного призову на військову службу. Проте, статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено виключний перелік підстав для звільнення з військової служби та нею не передбачено такої підстави, як встановлення факту незаконного призову військовослужбовця на військову службу. Тому, навіть якщо факт незаконного призову на службу буде у суді встановлений, це не буде підставою для звільнення позивача з військової служби. Таким чином, заявлені позивачем до ВЧ НОМЕР_2 позовні вимоги, на думку відповідача 2, задоволенню не підлягають.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 року витребувано від позивача та/або його представника ОСОБА_6 пояснення щодо обставин, викладених у відзиві відповідача 1 та докази на їх спростування (за наявності). Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом пояснень та доказів.
До суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі щодо доводів відповідачів, зазначених у відзивах. Зазначив, що ВЛК при ТЦК та СП не має власного коду ЄДРПОУ (у позовній заяві та довідці ВЛК відображається код самого ІНФОРМАЦІЯ_4 — 09572324), не має окремого балансу, рахунків чи самостійного штату. ВЛК є допоміжним (колегіальним) органом, що забезпечує виконання владних управлінських функцій самого ТЦК та СП у частині проведення мобілізаційних заходів та визначення придатності осіб до військової служби. Оскільки такі комісії не є юридичними особами, належним відповідачем у справах про оскарження їхніх рішень (довідок) є саме відповідний ІНФОРМАЦІЯ_7 , при якому створено таку комісію і підписом керівника та печаткою якого скріплюються її організаційні документи. Таким чином, визначення у позовній заяві Відповідачем 1 саме ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю відповідає вимогам ст. 160 КАС України та є єдино правильним способом визначення суб`єкта владних повноважень, який відповідає за дії створеної при ньому комісії. Навіть якщо Суд дійшов би висновку про необхідність розгляду ВЛК як окремого суб`єкта або залучення її у статусі Співвідповідача/Третьої особи, це не є підставою для залишення позову без руху після відкриття провадження у справі (на чому наполягає ТЦК), оскільки чинне процесуальне законодавство надає суду всі необхідні інструменти для самостійного врегулювання складу сторін без штучного затягування розгляду справи та без повернення справи на стадію «без руху». На підтвердження того, що ВЛК діє виключно в межах структури відповідача 1, а позовні вимоги сформульовані чітко й підлягають розгляду по суті, представник позивача звертає увагу на докази, які вже містяться в матеріалах справи та надані самим відповідачем 1, зокрема: довідка ВЛК № 2026-0127-1206-2314-3 від 27.01.2026 року та журнал відвідувачів та Електронне направлення на ВЛК від 27.01.2026 року, що свідчать про нерозривність та єдиний комплекс дій ТЦК та ВЛК під час примусової мобілізації позивача. На підставі викладеного представник позивача просив його письмові пояснення прийняти до розгляду та врахувати при подальшому розгляді справи № 160/8477/26, визнати ІНФОРМАЦІЯ_8 належним та достатнім відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 у частині оскарження дій, бездіяльності та довідки ВЛК, Відмовити у задоволенні вимог вказаних у відзиві представника ІНФОРМАЦІЯ_4 про залишення позовної заяви без руху, поновити провадження у справі № 160/8477/26 та продовжити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2026 року провадження у справі поновлено.
Відповідач-2 своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
За приписами частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з Журналом відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27 січня 2026 року о 08 год. 48 хв. ОСОБА_1 був доставлений співробітниками Національної поліції України до територіального центру для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
27.01.2026 року відносно позивача було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення: під час особливого періоду не пройшов військово-лікарську комісію, чим порушив пп.4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП.
Також, 27.01.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_8 було складено направлення, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено на ВКЛ при ІНФОРМАЦІЯ_6 для визначення придатності до військової служби. Як зазначено у направленні, ВЛК відбудеться на базі закладу охорони здоровя: Комунальне некомерційне підприємство «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради.
Згідно з довідкою ВЛК від 27.01.2026 року №2026-0127-1206-2314-3, 27.01.2026 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 було проведено медичний огляд солдата (запасу) ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: Z02.3 Обстеження призовників під час набору на військову службу; Опис діагнозу: Здоровий. На підставі графи ІІ Розладу хвороб, графи 6, 8, 11, 2, 12, 10, 7, 5, 9, 4, 3, 1 ТДВ визнаний придатним до військової служби. Довідка завірена печаткою ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) №187 від 27.01.2026 року "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період", відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), солдат ОСОБА_1 , 1996 року народження, РНОКПП: НОМЕР_5 , був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було направлено в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 , час прибуття в пункт призначення (на пункт зустрічі) 27.01.2026 року о 14 год. 50 хв.
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №27 від 27.01.2026 року солдата ОСОБА_1 , 3524401332, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, призначено на посаду механіка 3 відділення безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів розвідувального батальйону ВЧ НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, ВОС – 225256А. З 27 січня 2026 року позивач зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно з 3 тарифним розрядом, шпк "солдат".
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №64 від 02.03.2026 року солдат ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місяця служби, з 02.03.2026 року позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №73 від 03.03.2026 року солдата ОСОБА_1 , 3524401332, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з 03 березня 2026 року зараховано до списків особового складу на грошове та речове забезпечення, на продовольче забезпечення зі сніданку 04 березня 2026 року, вважається таким, що з 03 березня 2026 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно з 3 тарифним розрядом, шпк "солдат".
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №118 від 10.04.2026 року солдат ОСОБА_1 , старший водій 5 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , вважається таким, що 10.04.2026 самовільно залишив розташування підрозділу ( АДРЕСА_3 ). Призупинено виплату грошового забезпечення з 10.04.2026, знято з продовольчого забезпечення за каталогом продуктів харчування з 11.04.2026.
Постановою про закриття справи про адміністративне правопорушення від 02.02.2026 року справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 закрито, з огляду на відсутність належних і достатніх доказів вчинення правопорушення і, таким чином, відсутність складу правопорушення.
Вважаючи протиправними: дії представників ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо незаконного затримання та утримання ОСОБА_1 , що мало місце по АДРЕСА_2 27.01.2026 року близько 08.30 години; бездіяльність військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії 27.01.2026 року та вчинення дій пов`язаних з визнанням придатності ОСОБА_1 до військової служби під час мобілізації з порушенням встановленої процедури; довідку військово-лікарської комісії №2026-0127-1206-2314-3 від 27.01.2026 року при ІНФОРМАЦІЯ_6 в частині, що стосується визначення придатності ОСОБА_1 , до військової служби під час мобілізації; наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №187 від 27.01.2026 року відповідно до якого ОСОБА_1 було призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зараховано до поіменного списку та відправлено до військової частини НОМЕР_1 ; наказ начальника ВЧ НОМЕР_2 , яким ОСОБА_1 було зараховано до поіменного списку військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , з метою вирішення питання щодо звільнення останнього з військової служби, позивач, в особі представника, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до сьогоднішнього часу.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, №65/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ). На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №3543-ХІІ організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації і контроль за здійсненням цих заходів в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які мають мобілізаційні завдання (замовлення), покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Частиною 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Окрім того, відповідно до ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною третьою ст.1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. 
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі – Порядок), а Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів є Додатком 2 до Порядку (далі – Правила). 
Відповідно до вимог пп.1, 4 п. 1 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання або за місцем роботи (навчання) та проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
За приписами частини 1 ст.259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. 
З вищевикладених норм випливає висновок, що військовий обов`язок включає в себе дотримання правил військового обліку, зокрема, проходження військовозобов`язаними медичного огляду. За наявності відповідних підстав, особа, яка не дотримується правил військового обліку, може бути притягнута до адміністративної відповідальності на підставі ст.210 КУпАП, а з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі ст.259 КУпАП порушника може бути доставлено, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено з матеріалів справи та не спростовано позивачем чи його представником, згідно з Журналом відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27 січня 2026 року о 08 год. 48 хв. ОСОБА_1 був доставлений співробітниками Національної поліції України до територіального центру для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
27.01.2026 року відносно позивача було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення: під час особливого періоду не пройшов військово-лікарську комісію, чим порушив пп.4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП.
Також, 27.01.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_8 було складено направлення, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено на ВКЛ при ІНФОРМАЦІЯ_6 для визначення придатності до військової служби. 
Згідно з довідкою ВЛК від 27.01.2026 року №2026-0127-1206-2314-3, 27.01.2026 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 було проведено медичний огляд солдата (запасу) ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано його придатним до військової служби. 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) №187 від 27.01.2026 року "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період", відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), солдат ОСОБА_1 , 1996 року народження, РНОКПП: НОМЕР_5 , був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до ВЧ НОМЕР_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву подано з метою фактичного відновлення попереднього становища позивача – стан військовозобов`язаного, оскільки ОСОБА_1 вважає, що відповідачами порушено порядок та процедуру мобілізації, порядок та проведення військово-лікарської комісії.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Водночас, матеріали справи не містять жодних належним та допустимих доказів того, що відповідачем 1 було порушено порядок мобілізації. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його доводів про: незаконне затримання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мало місце по АДРЕСА_2 27.01.2026 року; не надання йому можливості використати право на професійну правничу допомогу адвоката; відібрання мобільного телефону тощо.
Тоді як з наданих відповідачем 1 документів вбачається, що дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо доставлення ОСОБА_1 співробітниками Національної поліції України до територіального центру для складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідали приписам чинного законодавства.
Отже, наведені позивачем доводи про незаконність його затримання та утримання з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мало місце по АДРЕСА_2 27.01.2026 року близько 08.30 години суд вважає недоведеними, а вимоги позивача в частині визнання таких дій незаконними є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Також позивачем не доведено, що під час проведення мобілізаційних процедур він мав та надавав документи для підтвердження наявності у нього відстрочки від військової служби чи його непридатності до військової служби. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач на момент проведення мобілізаційних процедур був заброньований в установленому порядку на період мобілізації.
Щодо доводів позивача про те, що він з 01.09.2025 року почав навчання у відокремленому структурному підрозділі «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» (зарахований на навчання наказом № 178 від 01.09.2025) та має право на реалізацію відстрочки від військової служби під час мобілізації, суд зазначає наступне.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачено випадки у яких військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та визначено категорію військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За правилами пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації). 
Згідно пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Відповідно до пункту 59 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 60 Порядку № 560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
Відповідно до пункту 63 Порядку № 560 військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю. 
У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.
Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом, або були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Згідно з пунктом 64 Порядку № 560 заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ чи відповідному підрозділі розвідувальних органів) протягом п`яти років.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Таким чином, військовозобов`язаний має право на подання до комісії заяви про оформлення та надання відстрочки від призову на військову службу за наявності відповідних підстав, яка розглядається комісією протягом визначеного Порядком №560 строку.
При цьому на момент призову на військову службу під час мобілізації в особи повинен бути наявний відповідний документ, оформлений в установленому законом порядку: рішення про відстрочку від мобілізації, довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною Порядком № 560.
Право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки).
При цьому, реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22, від 11.04.2024 року у справі № 520/7954/22 та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Матеріали справи не містять доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур, позивач надавав відповідачу 1 будь-які документи для підтвердження наявності у нього статусу здобувача професійної, фахової передвищої або вищої освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти і про те, що позивач здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також доказів оформлення ним права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у визначеному чинним законодавством порядку.
Тоді як відповідач 1 вказує на те, що жодних документів, які б підтвердили наявність підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу відповідно до статті 23 Закону №3543-XII не надходило. Внаслідок цього, він не володів такою інформацією на час прийняття спірного наказу.
Слід зазначити, що право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку, зокрема щодо своєчасного повідомлення органу про зміну рівня освіти.
Водночас доказів звернення до відповідного органу щодо внесення змін до облікових даних у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання та навчанням з 01.09.2025 року у відокремленому структурному підрозділі «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» з наданням підтверджуючих документів, позивач до суду не надав.
Підсумовуючи викладене суд зазначає, що відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що позивач повідомляв відповідача 1 про обставини, які надають йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, дозволяють дійти висновку, що ОСОБА_1 можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб не скористався.
З аналізу приписів ст.23 Закону №3543-ХІІ випливає висновок, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.2 глави 1 розділу I Положення №402 визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; 
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІI Положення №402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення. 
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Відповідно до пункту 3.1 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Відомості з направлення, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до ІКС шляхом електронної інформаційної взаємодії.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
ВЛК при ТЦК та СП заводить на кожного військовозобов`язаного картку обстеження та медичного огляду (додаток 13) у паперовій формі за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності. Картка обстеження та медичного огляду скріплюється печаткою закладу охорони здоров`я (установи), в якому ця ВЛК проводить медичні огляди.
Згідно з пунктом 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. 
Відповідно до пункту 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Постанова ВЛК при ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби, прийнята у мирний час під час визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ), дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Паперова копія документа з постановою ВЛК, що не потребує затвердження штатною ВЛК, видається особі, що пройшла медичний огляд, за її запитом в день звернення після закінчення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, де проводився медичний огляд ВЛК, або у ТЦК та СП за місцем перебування на обліку. Паперова копія такого документа засвідчується печаткою закладу охорони здоров`я, де проводився медичний огляд (у разі звернення до закладу охорони здоров`я), або ТЦК та СП (у разі звернення до ТЦК та СП), та видається особі, що пройшла медичний огляд, з її підписом про ознайомлення та датою. 
Позивач в обґрунтування своєї правової позиції в частині протиправної бездіяльності військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії 27.01.2026 року та вчинення дій пов`язаних з визнанням придатності ОСОБА_1 до військової служби під час мобілізації з порушенням встановленої процедури, а також щодо скасування довідки військово-лікарської комісії №2026-0127-1206-2314-3 від 27.01.2026 року при ІНФОРМАЦІЯ_6 в частині, що стосується визначення придатності ОСОБА_1 до військової служби під час мобілізації посилається на те, що під час проходження огляду військово-лікарською комісією йому не було надано можливості заявити відомості про стан здоров`я, жодних документів йому на підпис не надавали, в порушення п.п. 3.8 Положення №402 йому не було надано копію довідки про проходження ним ВЛК, тоді як позивач має серйозні проблеми зі спиною, має проблеми по неврології та йому важко пересуватися.
В силу приписів Порядку №402 постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК, отже фактично позивач оскаржує постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 №2026-0127-1206-2314-3 від 27.01.2026 року про визнання його придатним до військової служби, а його доводи щодо протиправності оскаржуваної довідки зводяться до незгоди з висновками Військово-лікарської комісії та порушенням Положення №402 в частині не надання йому копії довідки та не надання можливості надати додаткові медичні документи.
Слід зазначити, що відповідач 1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач фактично звертає позовні вимоги до військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 , при цьому не зазначає вказаного суб`єкта владних повноважень у позовній заяві відповідачем.
Щодо належного відповідача у цій справі в частині вимог щодо оскарження дій ВЛК та довідки ВЛК суд зазначає, що позаштатні ВЛК (зокрема комісії при районних ТЦК та СП) діють як органи конкретного суб`єкта владних повноважень, при якому вони створені. Оскільки такі комісії не є юридичними особами, належним відповідачем у справах про оскарження їхніх рішень (довідок) є саме відповідний Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, при якому створено таку комісію і підписом керівника та печаткою якого скріплюються її організаційні документи.
Оскільки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 не має власного коду ЄДРПОУ (у довідці ВЛК відображається код самого ІНФОРМАЦІЯ_4 — 09572324), не має окремого балансу, рахунків чи самостійного штату, що не спростовано відповідачем 1, ВЛК в цьому випадку є допоміжним (колегіальним) органом, що забезпечує виконання владних управлінських функцій самого ТЦК та СП у частині проведення мобілізаційних заходів та визначення придатності осіб до військової служби, а тому, на думку суду, позивачем визначеного належного відповідача у цій частині вимог - ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Беручи до уваги сутність спірних правовідносин, суд, при розв`язанні цього спору, у першу чергу повинен перевірити дотримання ВЛК порядку проведення військово-лікарської експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу, тоді як вирішення питань щодо ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до направлення 2 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.01.2026 року ОСОБА_1 був направлений на ВКЛ при ІНФОРМАЦІЯ_6 для визначення придатності до військової служби.
З картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , від 27.01.2026 року встановлено, що позивачем 27.01.2026 року було пройдено наступні дослідження: група крові та резус-фактор; біохімічний аналіз крові; флюрографія органів грудної клітки; серологічний аналіз крові на Віл, антиген до вірусу гапатиту В, С, а також медичне обстеження наступних спеціалістів: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, ЛОР, дерматовенеролог, психіатр. Діагноз та постанова ВЛК: Здоровий. На підставі графи ІІ Розладу хвороб – Придатний до військової служби.
Аналогічні висновки ВЛК містяться і у довідці від 27.01.2026 року №2026-0127-1206-2314-3, в якій зазначено, що 27.01.2026 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 було проведено медичний огляд солдата (запасу) ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: Z02.3 Обстеження призовників під час набору на військову службу; Опис діагнозу: Здоровий. На підставі графи ІІ Розладу хвороб, графи 6, 8, 11, 2, 12, 10, 7, 5, 9, 4, 3, 1 ТДВ визнаний придатним до військової служби. 
Таким чином, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що: ВЛК була проведена за наявності відповідного направлення ІНФОРМАЦІЯ_6 ; під час ВЛК щодо позивача була заведена картка обстеження та медичного огляду у паперовій формі, яка містить усю необхідну інформацію про результати медичного обстеження; позивачем під час ВЛК було пройдено огляд у всіх лікарів, які згідно з пунктом 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану є обов`язковими. 
Щодо доводів позивача про те, що відповідачем 1 було порушено приписи пп. 3.8 Положення №402 в частині не надання йому копії довідки про проходження ним ВЛК, суд зазначає, що згідно з наведеною позивачем нормою паперова копія документа з постановою ВЛК, що не потребує затвердження штатною ВЛК, видається особі, що пройшла медичний огляд, за її запитом в день звернення після закінчення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, де проводився медичний огляд ВЛК, або у ТЦК та СП за місцем перебування на обліку. 
Таким чином, копія довідки ВЛК видається особі, що пройшла медичний огляд, за її запитом, проте в матеріалах справи відсутні докази звернення позивачем з відповідним запитом до закладу охорони здоров`я, де проводився медичний огляд ВЛК, або до ТЦК та СП за місцем перебування на обліку. 
Враховуючи не доведення позивачем його звернення із відповідним запитом щодо надання копії довідки ВЛК, безпідставними є доводи ОСОБА_1 щодо порушення відповідачем 1 вимог Порядку №402 в частині не надання відповідного документа.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, в інтересах позивача його представником до ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено адвокатський запит від 11.02.2026 року, у відповідь на який йому було надано довідку ВЛК щодо позивача, а також картку обстеження та медичного огляду, які були долучені до матеріалів справи разом із позовною заявою. Отже, представник позивача на відповідний запит отримав запитані ним документи, які були створені під час проходження позивачем ВЛК.
Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено, порушення відповідачем 1 порядку проведення ВЛК та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин.
Слід зазначити, що здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи те, що вирішення питань щодо ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, а позивачем не доведено порушення відповідачем 1 порядку проведення ВЛК та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що підстави для визнати противоправною бездіяльність військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії 27.01.2026 року та вчинення дій пов`язаних з визнанням придатності позивача до військової служби під час мобілізації з порушенням встановленої процедури, а також для скасування довідки військово-лікарської комісії № 2026-0127-1206-2314-3 від 27.01.2026 року при ІНФОРМАЦІЯ_6 в частині, що стосується визначення придатності позивача до військової служби під час мобілізації, відсутні, отже зазначені позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.
Доводи представника позивача щодо не реагування ВЧ НОМЕР_4 на рапорт позивача з проханням надати відповідну медичну допомогу та призначити лікування з урахуванням його діагнозу та подальшим призначенням і наданням знеболювальних препаратів у зв`язку з тривалою хворобою та погіршенням стану здоров`я і неможливістю виконання службових обов`язків від 15.03.2026 року спростовуються листом ВЧ НОМЕР_2 від 16.04.2026 року №2256/3936 «Про розгляд звернення щодо надання належної медичної допомоги», в якому позивачу рекомендовано звернутися до медичного пункту за місцем перебування, у разі погіршення стану здоров`я. Повідомлено, що при зверненні буде надано медичну допомогу та, у разі необхідності, скеровано до профільного спеціаліста на наступний рівень надання медичної допомоги. Саме профільний лікар закладу охорони здоров`я надає висновок щодо потреби у направленні на стаціонарне лікування.
Наведений лист був спрямований ОСОБА_1 через командира підрозділу, проте згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №118 від 10.04.2026 року позивач вважається таким, що 10.04.2026 самовільно залишив розташування підрозділу, що унеможливило доведення змісту відповіді до відома ОСОБА_1 .
Окрім того, звернення позивача із рапортом під час проходження ним військової служби щодо скарг на стан здоров`я жодним чином не впливає на висновки ВЛК щодо ступеня придатності позивача до військової служби чи правомірність прийняття наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призову ОСОБА_1 та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період.
Таким чином, встановлені у справі обставини у їх сукупності свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 при прийнятті наказу № 187 від 27.01.2026 року в частині призову ОСОБА_1 та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, отже його дії є правомірними, а підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання такого наказу протиправним та його скасування відсутні.
Щодо вимог позивача в частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 підготувати та видати ОСОБА_1 документи про звільнення останнього з військової служби, суд зазначає, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №64 від 02.03.2026 року солдата ОСОБА_1 з 02.03.2026 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , а згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №73 від 03.03.2026 року позивача з 03 березня 2026 року зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_4 , отже на момент звернення до суду з позовною заявою та на момент розгляду справи в суді, ОСОБА_1 не проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , отже у ВЧ НОМЕР_1 відсутні повноваження готувати та видавати ОСОБА_1 документи про звільнення його з військової служби.
Окрім того, позовні вимоги позивача, які заявлені до ВЧ НОМЕР_1 , а також вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника ВЧ НОМЕР_2 , яким ОСОБА_1 було зараховано до поіменного списку військовослужбовців ВЧ НОМЕР_2 та в частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 підготувати та видати позивачу документи про звільнення останнього з військової служби, є похідними від попередніх позовних вимог, які визнані судом необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, отже підстави для задоволення похідних позовних вимог також відсутні. 
Окрім вищевикладеного, при розгляді цього спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
Проте, процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного суду від 05 лютого 2025 року по справі №160/2592/23 при розгляді подібних до спірних правовідносин та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при розгляді цієї справи.
Також слід зазначити, що частина 9 статті 1 Закону №2232-XII визначає, що особи щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Тобто, норми чинного законодавства виділяють дві категорії осіб за своїм статусом - військовослужбовці та військовозобов`язані.
Відповідно вони мають різні за своїм змістом права та обов`язки.
Відтак, коли особа має статус військовозобов`язаного, то між нею та територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виникають спірні питання щодо його призову на військову службу, в межах яких вирішуються питання придатності особи до військової служби, право на відстрочку та наявності підстав для виключення особи з військового обліку.
В межах вирішення питань, пов`язаних з призовом на військову службу повинні вирішуватись і спори, які із цим пов`язані.
Тобто, з моменту прийняття рішення про мобілізацію та зарахування особи до списків військової частини процес призову закінчився та особа набула статусу військовослужбовця.
Тому рішення відповідачів, які були прийняті в межах призову, є реалізованими та вичерпали свою дію.
Слід зазначити, що підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, визначені статтею 26 Закону №2232-ХІІ, проте позивач в межах поданого позову вимоги щодо звільнення з військової служби не заявляє.
Також суд наголошує на тому, що доводи позивача про неналежне проходження ним медичного огляду, неврахування його стану здоров`я, під час його призову не є свідченням непридатності його до військової служби та не є підставою для звільнення з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. 
В свою чергу, відповідачами належним чином доведено правомірність їх дій, бездіяльності та рішень, які оскаржуються.
За наведених обставин та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви суд відмовляє.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судових витрат пов`язаних з розглядом цієї справи відсутні, отже розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 241, 243-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 , відповідача 3: Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, скасування довідки, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса