Справа 307/3845/25
Провадження по справі 2/305/1163/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2026 року          м. Рахів
Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Верещак С.Л., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Мігалі І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом представника позивача – адвоката Мігалі Іляни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Богданської сільської ради, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ: 
Представник позивача – адвокат Мігалі Іляна Василівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Богданської сільської ради, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила наступне.
ОСОБА_1 (далі Позивач) з квітня 2014 року проживав з ОСОБА_3 (далі - Відповідач) однією сім`єю у громадянському шлюбі. За період спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На момент реєстрації народження, дитина були записана згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Тячівського районного суду від 26.11.2024 визнано батьківство на дитину та внесено відповідні зміни в актовому записі про народження.
Коли дитині виповнилося рік відповідачка покинула сім`ю, дитина залишилася проживати разом із позивачем. З того часу позивач не має про неї ніякі відомості, відповідачка не підтримує з дитиною ніякого зв`язку, участь у вихованні дитини не бере, не приділяє їй ніякої уваги та турботи, не цікавиться розвитком та здоров`ям дитини. Все необхідне для розвитку, здоров`я та задоволення потреб дитини здійснюється стараннями позивача. Тобто, відповідачка самоусунулася від будь-якого спілкування з дитиною та його вихованням.
У відповідності до характеристики на ОСОБА_5 , учня 5 класу, виданої ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Луги дитина навчається у даній школі з 1 класу, батьки приділяють належну увагу вихованню сина, цікавляться його навчанням та поведінкою, відвідають батьківські збори.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.09.2025 встановлено, що дитина проживає разом із позивачем та його цивільною дружиною за адресою АДРЕСА_1 . Мати дитини покинула його 8 років тому, не бере жодної участі у житті сина та не цікавиться його здоров`ям.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СКУ до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, зокрема, позбавлення батьківських прав.
Таким чином, позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Батьки не мають права зловживати своїми обов`язками і несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є останньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські права.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Згідно з положеннями ст. 180 СКУ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 141 СКУ передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Таким чином, боржник зобов`язаний виконувати обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини.
Як випливає з положення ч. 3 ст. 181 СКУ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Боржник, проживаючи окремо від сім`ї ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню дитини. Боржник є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет прожитковий мінімум на дітей віком 
від 6 до 18 років становить 3196 гривень.
На підставі викладеного представник позивача просила позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2025 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено зазначену цивільну справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.04.2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.05.2026 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 , та її представник адвокат Мігалі І.В. надали суду письмові дебати, в яких зазначили, що позивач звернувся в суд із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача, оскільки остання не бере участі у вихованні сина, не цікавиться дитиною, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки. Крім того, жодну матеріальну допомогу на утримання сина протягом останніх десяти років відповідачка не надавала. Факт невиконання відповідачем своїх материнських обов`язків додатково підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків, які надали показання про те, що відповідачка з 2016 року пішла від сім`ї, з того часу не дала про себе знати, дитиною займається виключно батько зі своєю цивільною дружиною. Просили враховувати думку дитини, яка в судовому засіданні пояснила, що проживає із татом, мамою та братами в с. Луги. Вважає свою маму-Лілію (цивільну дружину позивача). За маму ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) він чув, але ніколи її не бачив. Також, просили врахувати висновки органу опіки та піклування, зокрема Гуменецької сільської ради від 06.05.2026 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, із якого вбачається, що відповідачка на даний час проживає у шлюбі з іншим чоловіком та виховує двох дітей та надала відповідну заяву від 05.05.2026 про відмову від батьківських прав щодо сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи вищенаведене, просили позовні вимоги задовольнити. Позбавити ОСОБА_9 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_9 , аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Представник третьої особи органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Богданської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позову не заперечували.
Представник третьої особи органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позову не заперечувала.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, проте надіслав пояснення третьої особи щодо позову, відповідно до яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . За даними картотеки військового обліку, з 03.03.2025 року та станом на момент складання цієї заяви, ОСОБА_1 користується правом на відстрочку від призову по мобілізації в особливий період, за п. 3 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловік, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років. У разі задоволення судом заяви ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо їх спільної дитини, у ОСОБА_1 також виникне право на отримання ним відстрочки від призову на військову службу, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Під час розгляду справи, просили суд врахувати вищезазначену інформацію та ґрунтовно дослідити, чи є достатні та обґрунтовані підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .
У відкрите судове засідання відповідачка  ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України та трекінгами надсилання поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у її відсутність не надала, у зв`язку з чим на підставі ст.ст. 223, ч. 4 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.01.2025, виданого Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2024 року (справа 307/2969/24), ОСОБА_1 визнано батьком малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінено прізвище дитини з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».
У відповідності до характеристики на ОСОБА_8 , учня 5 класу, виданої ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Луги дитина навчається у даній школі з 1 класу, батьки приділяють належну увагу вихованню сина, цікавляться його навчанням та поведінкою, відвідають батьківські збори.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.09.2025 встановлено, що дитина ОСОБА_1 проживає разом із позивачем та його цивільною дружиною за адресою АДРЕСА_1 . Мати дитини покинула його 8 років тому, не бере жодної участі у житті сина та не цікавиться його здоров`ям.
Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Гуменецької сільської ради від 06.05.2026 №106, встановлено що виконавчий комітет Гуменецької сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Свідок ОСОБА_13 показала суду, що родичем позивачу не являється, має з ним нормальні стосунки, перешкод свідчити не має. Так, їй відомо, що ОСОБА_1 проживає разом зі своєю цивільною дружиною та дітьми. Має сина ОСОБА_14 , 2015 року народження, який проживає з батьком з 2016 року. Про біологічну матір дитини не знає, її ніхто ніколи не бачив. Крім того, повідомила, що її дитина навчається у одному класі з сином позивача ОСОБА_14 . Мати дитини жодного разу до школи не прийшла, не відвідувала батьківські збори. ОСОБА_15 жодного разу за біологічну матір не згадав, своєю мамою вважає цивільну дружину позивача.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав суду, що він є хрещеним батьком дитини позивача - ОСОБА_5 . Дружина покинула позивача з дитиною, він тривалий час намагався її знайти, проте відомостей про неї не має.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що проживає з ОСОБА_18 у цивільному шлюбі з 2018 року. Разом виховують п`ятеро дітей - сина ОСОБА_19 , двох дітей від її попереднього шлюбу та двох дітей від шлюбу з ОСОБА_19 . Їх син ОСОБА_4 вважає її своєю мамою, свою біологічну матір дитина не знає, жодного разу її не бачила. Мати дитини жодної фінансової допомоги сину не надає.
Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 у присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Богданської сільської ради ОСОБА_20 пояснив суду, що має 11 років. Знає, що у нього є біологічна матір, яку він не пам`ятає та ніколи не бачив. Суть питання щодо позбавлення його біологічної матері батьківських прав розуміє та не заперечує щодо цього. Вважає своєю родиною сім`ю, в якій в даний час проживає. 
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері.
Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. 
Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.
Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
За роз`ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. 
З матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, не виявляє будь-якої зацікавленості щодо сина, не відвідує його та не підтримує з ним спілкування. Дитина не відчуває біологічної спорідненості з відповідачкою, не вважає її своєю матір`ю. Після покинення сім`ї, відповідачка зв`язок із сім`єю не підтримує, матеріальної допомоги не надає.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач надав достатньо доказів того, що відповідачка ОСОБА_2 , як мати малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, що необхідно для нормального самоусвідомлення дитини, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. 
Поряд з цим, відповідачкою жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано.
Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки остання душевною хворобою, недоумством чи іншою тяжкою хворобою не хворіє. Відповідачка має реальну можливість допомагати дитині, утримувати та належним чином її виховувати, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, інвалідом не являється. 
Врахувавши всі зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідачку ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що, на думку суду, буде відповідати інтересам малолітньої дитини, з огляду на матеріали справи.
Питання про відшкодування судових витрат позивачкою та її представником не ставилося.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частини стягнення аліментів, суд керується наступним.
Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Про право суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі.
На даний час дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на повному утриманні та вихованні позивача. Відповідачка ОСОБА_3 , як мати не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, що підтверджується матеріалами справи.
На підставі наведеного, суд вважає, що відповідачка зобов`язана надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища.
При цьому, при визначенні розміру аліментів, суд враховує відсутність у відповідачки істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідачка повинна сплачувати на утримання своєї малолітньої дитини аліменти у розмірі 2500 гривень, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, і до повноліття дитини.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Аліменти на утримання дітей згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 03.10.2025 року.
В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь держави судовий збір в сумі  1331,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов представника позивача – адвоката Мігалі Іляни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Богданської сільської ради, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову – 03.10.2025 до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в користь держави, у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок на рахунок: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 банк отримувача Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106 Призначення платежу *;101; судовий збір на користь держави, за рішенням справа № 307/3845/25.
Рішення суду щодо стягнення аліментів, у частині суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         О.М. Попова