ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 686/13773/21
провадження № 61-8511св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Калараша А. А.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В., 

учасники справи:
позивач - держава в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, в інтересах яких до суду звернувся заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону,
відповідачі: Хмельницька міська рада, ОСОБА_1 , 
третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Військова частина НОМЕР_1 , 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року, ухвалену колегією у складі суддів Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В., 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2021 року заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - МОУ), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (далі - КЕВ м. Хмельницького) до Хмельницької міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та витребування майна з чужого незаконного володіння. 

2. Позов мотивовано тим, що Виконавчий комітет Хмельницької районної ради депутатів трудящих рішенням від 23 грудня 1975 року № 277-В Хмельницькій квартирно-експлуатаційній частині Хмельницького району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, видав акт на право користування землею, згідно з яким упостійне користування відведено 2487,6 га землі, до якої входить 176,9872 га земель оборони, що належать до військового містечка № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , які призначались для використання військовою частиною НОМЕР_3 (на теперішній час в/ч НОМЕР_4 ) для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вказані землі оборони перебувають на балансі КЕВ м. Хмельницький.

3. 26 червня 2015 року комісія у складі посадових осіб КЕВ м. Хмельницький, Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Хмельницька ОДА) та Хмельницької міської ради провели обстеження земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону на  АДРЕСА_1 і встановили порушення використання земель оборони загальною площею 64,5 га.

4. Рішенням Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» на території військового містечка № НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону громадянам надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування та будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд.

5. 05 січня 2016 року комісія КЕВ м. Хмельницький провела обстеження земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 , за результатами якого складено акт обстеження та підтверджено факт надання окремим громадянам дозволів на розробку проектів відводу земельних ділянок на частині земель військового містечка орієнтовною площею 11,24 га. МОУ не надавало згоду на вилучення частини земель.

6. Згідно з відомостями Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, цільове призначення -для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладається на землі оборони.
7. Зазначена земельна ділянка не могла бути надана у власність відповідача. Хмельницька міська рада не мала права розпоряджатися нею і рішення від 26 серпня 2015 № 19 в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, має бути визнано недійсним.

8. Держава в особі МОУ та КЕВ м. Хмельницький вправі витребувати від ОСОБА_1 вказану земельну ділянку, яка вибула з володіння держави поза її волею.

9. З цим позовом прокурор звертається до суду в інтересах держави у зв`язку з тим, що МОУ та КЕВ м. Хмельницький, які уповноважені здійснювати функції у спірних відносинах, належним чином не здійснюють захист інтересів держави, із позовом до суду не зверталися.

10. Враховуючи наведене обставини, позивач просив суд: 
- визнати недійсним підпункт 1 пункту 1 рішення та підпункт 1 пункту 1 Додатку № 1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, для будівництва і обслуговування житлових будинків, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, на користь держави в особі МОУ та її законного землекористувача КЕВ м. Хмельницький (т. 1 а. с. 14). 

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 

11. Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 23 січня 2025 року позов задовольнив. Визнав недійсними підпункт 1.1 пункту 1 рішення та підпункт 1 пункту 1 Додатку №1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлових будинків. Витребував з незаконного володіння у ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі КЕВ м. Хмельницький. Вирішив питання розподілу судових витрат (т. 3 а. с. 42-45).

12. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна земельна ділянка у складі військового містечка № НОМЕР_2 належить до земель оборони та призначена для проведення навчань (учбових занять) військовослужбовців, злагодження дій військових частин та підрозділів.

13. Держава в особі МОУ та безпосереднього землекористувача КЕВ м. Хмельницький на підставі частини третьої статті 388 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) вправі витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку, яка вибула з володіння держави поза її волею та була набута у порядку безоплатної приватизації від Хмельницької міської ради, що не мала права розпорядження цією ділянкою.

14. Позовна давність у спірних правовідносинах була перервана у зв`язку з розглядом господарським судом справ № 924/693/17 та № 924/547/20, в межах яких прокурор оскаржував рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» та державну реєстрацію спірної земельної ділянки.

15. Після переривання позовної давності її строк почався заново з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 22 травня 2020 року, у зв?язку із чим твердження відповідачів щодо пропущених строків для звернення до суду є необґрунтованими.

16. Хмельницький апеляційний суд постановою від 04 червня 2025 року апеляційну скаргу Хмельницької міської ради задовольнив частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення. Відмовив у задоволенні позову заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, МОУ, КЕВ м. Хмельницький. Вирішив питання розподілу судових витрат (т. 3 а. с. 207-213).

17. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновком земельно-технічної експертизи від 24 липня 2024 року № 4074/4075/22-26 підтверджується накладення (нашарування) меж земельної ділянки, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, на земельну ділянку, яка була відведена Хмельницькій КЕЧ району на підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької ради депутатів трудящих від 23 грудня 1975 року № 277-В, згідно з яким в постійне користування відведено 2 487,6 га землі.

18. Задоволення позовних вимог про визнання частково недійсним рішення, додатку до нього не призведе до поновлення прав на земельну ділянку, а тому така вимога не є ефективним способом захисту порушеного права, що потребує додаткових засобів судового захисту.

19. Ефективним способом захисту права власності (речового права) вважається вимога про витребування земельної ділянки з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України. 

20. Водночас, апеляційний суд не погодився з висновком місцевого суду про переривання позовної давності у зв`язку із зверненням прокурора з позовами про оскарження рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 та скасування державної реєстрації земельної ділянки в порядку господарської юрисдикції у справах № 924/693/17 та № 924/547/20.

21. Подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19). 

22. Про порушення прав позивачу стало відомо 05 січня 2016 року за результатами обстеження комісією у складі посадових осіб КЕВ м. Хмельницький земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 і складення відповідного акту. З позовом до Хмельницького міськрайонного суду прокурор звернувся 07 червня 2021 року, тобто з пропуском позовної давності.

23. Отже, в позові прокурора про витребування земельної ділянки відмовлено з підстав пропуску позовної давності.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 

24. У липні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Іванківа Б. Б., подана через підсистему «Електронний суд», на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо застосування позовної давності та витребування спірної земельної ділянки. 

25. Отже, постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування заявником не оскаржується, а тому суд касаційної інстанції не переглядає постанову апеляційного суду в цій частині. 

26. Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції в частині застосування наслідків спливу строку позовної давності не відповідають дійсним обставинам справи та зроблені за неправильного застосування норм статей 256, 261, 267 ЦК України, порушенні норм статей 2, 10, 76-80, 89, 263, 264, 376 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та неврахуванні висновків Верховного Суду, зроблених у постановах у подібних правовідносинах. 

27. 03 серпня 2017 року Господарським судом Хмельницької області порушено провадження у справі № 924/693/17 за позовом прокурора про визнання незаконним та скасування додатку № 1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності», а її розгляд у судах різних інстанцій тривав понад 2 роки, до 03 жовтня 2019 року - дата ухвалення Північним апеляційним господарським судом постанови, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. 

28. У подальшому 06 травня 2020 року заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону звернувся із позовом до Господарського суду Хмельницької області (справа № 924/547/20), судовим рішенням від 28 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2020 року, відмовлено прокурору в задоволенні позову, в зв`язку з необхідністю пред`явлення позову до належного відповідача у межах цивільного судочинства. 

29. Таким чином, після переривання позовної давності її строк почався заново з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 22 травня 2020 року, що підтверджується ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2020 року, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду, з позицією судів щодо зазначеного питання, у зв`язку із чим твердження апеляційного суду щодо пропущеного строку для звернення до суду є необґрунтованим. 

30. Порушення інтересів держави в особі оборонного відомства та КЕВ м. Хмельницький щодо вільного розпорядження та користування спірною земельною ділянкою, які викликані прийнятим Хмельницькою міською радою рішенням, продовжують залишатися, що вказує на тривалість у наслідках його прийняття. 

31. 25 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив Хмельницької міської ради, від імені якої діє представник Демчук Л. Г., у якому остання просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

32. Відзив мотивовано тим, що оскарження рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» є неефективним способом захисту. 

33. Крім того, у справі № 924/693/17, у якій оскаржувався увесь додаток № 1 рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності», в який входить 35 осіб, яким було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, встановлено, що прокурором та позивачами не надано доказів на підтвердження того факту, що оскаржуване рішення про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та не доведено того, що вказаним рішенням порушено права позивачів. 

34. Також апеляційний суд правомірно відмовив у позові про витребування земельної ділянки з підстав пропуску позовної давності. 

35. 01 вересня 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Слободянюк Р. М., у якому остання просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

36. Відзив мотивовано тим, що висновки суду апеляційної інстанції в частині застосування наслідків позовної давності відповідають дійсним обставинам справи. У 2017 та 2020 роках прокурор подавав позови, однак вони не стосувалися витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 та були залишені без задоволення. Оскільки жоден позов не був поданий до відповідача у цій справі, то позовна давність не переривалася. 

37. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, позивач був суб`єктом господарювання, що захищав власні права. Перерва у зверненні до суду була обумовлена виключно процесуальними рішеннями суду про залишення позову без розгляду. 

38. Вимоги про визнання недійсним підпункту 1 пункту 1 рішення та підпункту 1 пункту 1 Додатку № 1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» вже були предметом розгляду у справах № 924/693/17 та № 924/547/20, в яких у задоволенні позову прокурора відмовлено. 

Провадження у суді касаційної інстанції

39. Верховний Суд ухвалою від 07 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року, витребував матеріали справи з суду першої інстанції.

40. Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 липня 2025 року № 10-22-0.502-2916/2-25 нормативна грошова оцінка у 2021 році земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становила 118 212,00 грн. 

41. Тобто, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000,00 грн) станом на 01 січня 2025 року. 

42. У справі «Лазаревич проти Боснії та Герцеговини» («Lazarevic v. Bosnia and Herzegovina», заява № 29422/17), яка стосувалася скарги заявника щодо ряду проваджень стосовно розгляду трудового спору після його звільнення з державної залізничної компанії, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні зазначив, що скарга заявника до Верховного Суду була відхилена як неприйнятна ratione valoris. Застосування обмежень ratione valoris у подачі скарг до касаційного суду є легітимною та обґрунтованою вимогою, враховуючи суть ролі касаційного суду у вирішенні питань, що мають вирішальне значення (див. рішення у справі «Zubac v. Croatia», заява № 40160/12, п. 83). Проте суд у порядку спрощеного розгляду відхилив скаргу заявника як явно необґрунтовану, незважаючи на свою власну прецедентну практику з цього питання. Наведені міркування дали ЄСПЛ підстави для констатації порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

43. Враховуючи те, що у Верховному Суді сформувалася різна практика розгляду таких категорій справ, то розгляд касаційної скарги має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

44. У вересні 2025 року матеріали цивільної справи № 686/13773/21 надійшли до Верховного Суду. 

45. У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2025 року справу № 686/13773/21 (провадження № 61-8511св25) передано колегії суддів: Калараш А. А. (суддя-доповідач), Петров Є. В., Пророк В. В.

46. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 908/828/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 904/191/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 917/100/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 924/1236/17, від 21 січня 2020 року у справі № 910/2538/19, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19, від 13 березня 2023 року у справі № 207/1892/18.

47. Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

48. Верховний Суд ухвалою від 04 грудня 2025 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів. 

49. Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2025 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 

50. Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд виходив із наявності правових підстав для відступу від правового висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 910/12958/21, про те, що ефективним способом захисту порушених прав у справах за позовами прокурорів в інтересах держави в особі МОУ до власників земельних ділянок, переданих у приватну (комунальну) власність,які накладаються на землі оборони, є вимога про повернення земельної ділянки (негаторний позов). 

51. Також Верховний Суд вважав, що існують правові підстави для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для уточнення правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 902/122/24, щодо ефективного способу захисту, у разі, якщо земельна ділянка, яка передана у приватну (комунальну) власність, повністю накладається на землі оборони.

52. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11 березня 2026 року повернула цю справу на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

53. Ухвала Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що Велика Палата вже сформулювала чіткі правові позиції щодо порушених питань:
- щодо належного способу захисту: у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 902/122/24 Велика Палата Верховного Суду визначила, що землі у межах прикордонної смуги (як різновид земель оборони) мають обмежену оборотоздатність, а належним способом захисту права особи, позбавленої володіння такою ділянкою, є саме віндикаційний позов.
- щодо накладення меж: у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила порядок застосування віндикації у випадках накладення меж земельних ділянок, зазначивши, що витребування стосується виключно тієї частини майна, яка належить правомірному власнику.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

54. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що рішенням Виконавчого комітету Хмельницької районної ради депутатів трудящих від 23 грудня 1975 року № 277-В Хмельницькій квартирно-експлуатаційній частині Хмельницького району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, видано акт на право користування землею, згідно з яким в постійне користування відведено 2487,6 га землі, до якої входить 176,9872 га земель оборони, що належать до військового містечка № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , які призначались для використання військовою частиною НОМЕР_3 (тепер в/ч НОМЕР_4 ) для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вказані землі оборони перебувають на балансі КЕВ м. Хмельницький (т. 1 а. с. 28-34, 51). 

55. Згідно з актом проведення обстеження земель оборони військового містечка № НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону у АДРЕСА_1 на  АДРЕСА_2 , які захоплені та використовуються не за цільовим призначенням, складеним 19 травня 2017 року та затвердженим т.в.о. начальника КЕВ м. Хмельницький, земельна ділянка, загальною площею орієнтовно 20,0000 га, належить до державної власності, земель оборони військового містечка № НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону і закріплена за військовою частиною НОМЕР_3 , як учбове поле, захоплена Хмельницькою міською радою і використовується не за цільовим призначенням під індивідуальне житлове будівництво (т. 1 а. с. 23-26). 

56. Рішенням Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам з метою передачі у власність для обслуговування та будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд (т. 1 а. с. 53). 

57. Згідно з додатком № 1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 ОСОБА_1 (учаснику бойових дій) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), цільове призначення - землі житлової та громадської забудови із земель міської ради (т. 1 а. с. 54).

58. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 з 23 травня 2016 року є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, розташованої на АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а. с. 63-65).

59. Господарський суд міста Києва рішенням від 15 березня 2019 року у справі № 924/693/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року, відмовив у задоволенні позову заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі МОУ, КЕВ м. Хмельницький до Хмельницької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконним та скасування додатку № 1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» та визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з кадастровими номерами 6810100000:35:003:0121 та 6810100000:35:003:0102 (т. 1 а. с. 170-187).

60. Господарський суд Хмельницької області рішенням від 28 липня 2020 року у справі № 924/547/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2020 року, відмовив у задоволенні позову заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, МОУ, КЕВ м. Хмельницький, до Хмельницької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування підпункту 1.1. пункту 1 рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» в частині оспорюваної земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:35:003:0121, що визначена у пункті 1 додатку № 1 до вказаного рішення, визнання протиправним та скасування державної реєстрації ділянки в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 6810100000:35:003:0121 (т. 1 а. с. 188-198). 

61. Згідно з висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 24 липня 2024 року № 4074/4075/22-26 межі земельної ділянки, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, накладаються (нашаровуються) на земельну ділянку, яка була відведена Хмельницькій квартирно-експлуатаційній частині Хмельницького району, рішенням Виконавчого комітету Хмельницької ради депутатів трудящих від 23 грудня 1975 року № 277-В, згідно з яким в постійне користування відведено 2487,6 га землі, площа накладення (нашарування) складає 0,0600 га (т. 2 а. с. 236-246). 

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 

62. За змістом статей 13 та 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою винятково відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

63. Частинами першою та другою статті 84 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування) передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

64. Частиною другою статті 77 ЗК України встановлено, що землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

65. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

66. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише уразі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України).

67. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 373/326/17, пославшись на свою сталу та сформовану судову практику, зазначила, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

68. Позивач із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, із тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними, або що позивач їх не оскаржив [постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 71, 76), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункти 55-57), від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (пункти 120, 121, 123, 124), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункти 101, 103), від 05 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 (пункти 9.32, 9.33, 9.38), від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (пункти 86, 87), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункти 39, 42-44, 50), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункти 5.27, 5.36, 5.44, 5.46, 5.69, 6.5), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункти 9.65, 9.66), від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 (пункт 9.47)].

69. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що право на витребування майна з незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна (постанови від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18).

70. У постанові від 02 липня 2025 року у справі №902/122/24 Велика Палата Верховного Суду визначила, що землі у межах прикордонної смуги (як різновид земель оборони) мають обмежену оборотоздатність, а належним способом захисту права особи, позбавленої володіння такою ділянкою, є саме віндикаційний позов.

71. Враховуючи правові висновки Верховного Суду у зазначеній категорії справ та обставини цієї справи, належним способом захисту прав позивача є звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння з підстав, передбачених статтями 387 і 388 ЦК України, за умови доведеності, що позивач, у якого спірне майно перебувало у володінні за законом, був позбавлений у неправомірний спосіб права володіння (користування) земельною ділянкою.

72. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 грудня 1975 року Хмельницькій квартирно-експлуатаційній частині Хмельницького району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, видано акт на право користування землею, згідно з яким в постійне користування відведено 2487,6 га землі, до якої входить 176,9872 га земель оборони, що належать до військового містечка № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , які призначались для використання військовою частиною НОМЕР_3 (тепер в/ч НОМЕР_4 ) для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вказані землі оборони перебувають на балансі КЕВ м. Хмельницький.

73. На підставі рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 

74. Згідно з висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 24 липня 2024 року № 4074/4075/22-26 межі земельної ділянки, кадастровий номер 6810100000:35:003:0121, площею 0,06 га, накладаються (нашаровуються) на земельну ділянку, яка була відведена Хмельницькій квартирно-експлуатаційній частині Хмельницького району, рішенням Виконавчого комітету Хмельницької ради депутатів трудящих від 23 грудня 1975 року № 277-В, згідно з яким в постійне користування відведено 2487,6 га землі, площа накладення (нашарування) складає 0,0600 га.

75. Встановивши, що при переданні у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки Хмельницька міська рада незаконно розпорядилася землями державної власності, які належать до земель оборони, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку, площею 0,06 га, з кадастровим номером 6810100000:35:003:0121 незаконно, оскільки вона вибула із земель державної власності поза волею належного розпорядника, а тому може бути витребувана власником.

76. Водночас з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в позові з підстав пропуску позовної давності колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

77. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 заявив про застосування наслідків спливу позовної давності (т. 1 а. с. 199, 200). 

78. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

79. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

80. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

81. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

82. На позови прокуратури, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

83. У передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, то за загальним правилом позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок сформульований, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справах № 369/6892/15-ц і № 469/1203/15-ц).

84. У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суд має встановити, коли прокурор довідався чи міг довідатися про порушення інтересів держави. Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у пункті 48 постанови від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 так: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

85. Суд апеляційної інстанції встановив, що про порушення прав позивачу стало відомо 05 січня 2016 року за результатами обстеження комісією у складі посадових осіб КЕВ м. Хмельницький земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 і складення відповідного акта. 

86. Отже, останнім днем строку звернення до суду із позовом у цій справі було 05 січня 2019 року. Із цим позовом прокурор звернувся 07 червня 2021 року. 

87. У справі встановлено, що 06 липня 2017 року заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства оборони України та КЕВ м. Хмельницький, подав до Господарського суду Хмельницької області позовну заяву, в якій просив визнати незаконним та скасувати додаток № 1 до рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності», яким було надано дозволи громадянам на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок військового містечка № НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:35:003:0121 (т. 1 а. с. 112-116).

88. Господарський суд міста Києва рішенням від 15 березня 2019 року у справі № 924/693/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року, відмовив у задоволенні зазначеного позову (т. 1 а. с. 170-187).

89. Крім того, 06 травня 2020 року заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах: Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, КЕВ м. Хмельницький, подав позовну заяву до господарського суду Хмельницької області, у якій просив визнати протиправним та скасувати підпункт 1.1. пункту 1 рішення Хмельницької міської ради від 26 серпня 2015 року № 19 «Про надання громадянам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та втрату чинності» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:35:003:0121, що визначена пунктом 1 додатку № 1 до вказаного рішення, визнання протиправним та скасування державної реєстрації ділянки в Державному земельному кадастрі.

90. Господарський суд Хмельницької області рішенням від 28 липня 2020 року у справі № 924/547/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 липня 2020 року, відмовив у задоволенні вказаного позову, мотивуючи це тим, що позовна заява подана до неналежного відповідача, так як власником оспорюваної земельної ділянки є ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 151-156). 

91. У відповіді на відзив прокурор, посилаючись на вказані судові рішення, зазначав про переривання позовної давності, оскільки її строк почався заново з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 22 травня 2020 року, що підтверджується ухвалою господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2020 року, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі (т. 1 а. с. 218). 

92. Відповідно до частини другоїстатті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

93. Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц).

94. Доводи прокурора щодо переривання перебігу позовної давності у зв`язку з пред`явлення позову у справі № 924/693/17 є необґрунтованими, оскільки вимоги про витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння відповідача можливо було пред`явити з початку перебігу позовної давності (05 січня 2016 року), як окремо, так і разом із вимогами про визнання незаконним та скасування відповідного рішення міської ради. 

95. Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, зробленими у постанові від 24 січня 2024 року у справі № 522/11931/15. 

96. Обставини щодо пред`явлення прокурором позову у справі № 924/693/17, а також у справі № 924/547/20 з урахуванням конкретних обставин справи могли бути поважною причиною для поновлення позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції прокурор не подавав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 

97. Враховуючи те, що обґрунтований по суті позов прокурора було подано з пропуском позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачами, беручи до уваги те, що позивач не подавав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку відмову у задоволенні позову прокурора у зв`язку з пропуском позовної давності. 

98. Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 908/828/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 904/191/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 917/100/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 924/1236/17, від 21 січня 2020 року у справі № 910/2538/19, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19, від 13 березня 2023 року у справі № 207/1892/18, є необґрунтованими, оскільки встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, у зазначених заявником справах та у справі, яка переглядається у касаційному порядку, є різними. 

99. Так, у справі № 904/3405/19 спір виник щодо стягнення заборгованості за договором про спільне використання технологічних електричних мереж. У вказаній справі суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що пред`явлення позову, який судом було залишено без розгляду, не перериває перебігу позовної давності. Разом з цим, у цій справі на відміну від справи, яка переглядається у касаційному порядку, позивач просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити процесуальний строк для звернення до суду з позовом. Встановивши факт порушення 06 листопада 2017 року господарським судом провадження у справі та її тривалий розгляд до 29 липня 2019 року, і, як наслідок, наявність для позивача підстав вважати, що його права будуть захищені в цьому судовому провадженні, а також звернення позивача до господарського суду з позовною заявою у цій справі 06 серпня 2019 року, тобто через незначний проміжок часу після залишення його попереднього позову без розгляду, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

100. У справі №922/1467/19 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності. Суд апеляційної інстанції не порушив такого висновку, тоді як у справі, яка переглядається у касаційному порядку, не встановлено, що пред`явлений прокурором 06 липня 2017 року позов із вимогами про визнання незаконним та скасування відповідного рішення міської ради був поданий з недодержанням правил підвідомчості/підсудності.

101. У справі № 686/23170/19 суди встановили, що банк змінив строк виконання основного зобов`язання на червень 2009 року, строк на звернення банку до суду з позовом сплив у червні 2012 року. З урахуванням того, що банк пред`явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в серпні 2019 року, тобто з пропуском установленої законом трирічної позовної давності, в задоволенні позову слід відмовити з цих підстав. Звернення банку у 2009 році до нотаріуса за зверненням стягненням на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису не свідчить про переривання позовної давності.
102. У справі № 207/1892/18 суди встановили, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, які не повернуті згідно з розпискою після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки факт переривання строку позовної давності не доведено у суді.

103. Посилання заявника на постанови Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 908/828/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 904/191/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 917/100/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 924/1236/17, від 21 січня 2020 року у справі № 910/2538/19, у яких зроблено висновок щодо переривання перебігу позовної давності у разі пред`явлення позову з недодержанням правил підсудності та наступного закриття провадження у справі, є безпідставними, оскільки Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19 відступила від такого висновку.

104. Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц).

105. Посилання заявника на загальні висновки у відповідних постановах Верховного Суду не підтверджують доводів касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права, оскільки фактичні обставини у наведених як приклад справах відрізняються від тих, що установлені судами у розглядуваній справі.

106. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

107. Касаційний суд з урахуванням частини першої статті 400 ЦПК України переглянув у касаційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.
108. Підстав для виходу за межі доводів касаційної скарги судом касаційної інстанції не встановлено.

109. Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення -без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

110. Доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіонузалишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Пророк