Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/2258/26
Провадження № 2/650/2824/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - судді Хомик І.І.,
за участі секретаря – Дорошенко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селище Велика Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності,-
в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності. 
Позовні вимоги мотивує тим, що з 13 липня 1998 року позивач безперервно володіє та користується житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та господарськими будівлями.
Вважає, що наявні підстави визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок та винести судове рішення про визнання права власності на майно за ним за наступних обставин.
З 13 липня 1998 року по теперішній час у володінні позивача перебуває житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вже більше двадцяти семи років позивач несе весь ризик та тягар утримання згаданого нерухомого майна.
Фактично позивач є володільцем житлового будинку. Інші особи не декларують щодо згаданого нерухомого майна власних речових прав або інтересів. Враховуючи вищезазначені обставини, у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у позивача виникло право власності на вказаний у цій позовній заяві об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 ЦК України, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.
Представник позивача, позивач в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Просять позовні вимоги задовольнити.
Представник Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що проти задоволення позову не заперечують.
Суд, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач з 13 липня 1998 року безперервно володіє та користується житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та господарськими будівлями.
Вже більше двадцяти семи років позивач несе весь ризик та тягар утримання згаданого нерухомого майна.
Фактично позивач є володільцем житлового будинку. Інші особи не декларують щодо згаданого нерухомого майна власних речових прав або інтересів. Враховуючи вищезазначені обставини, у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у позивача виникло право власності на вказаний у цій позовній заяві об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю.
Довідкою Тягинської сільської ради Херсонської області № 257 від 31.03.2026 року зазначено, що ОСОБА_2 , з 13 липня 1998 року зареєстрований та користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Відкрито та добросовісно користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Звернень щодо незаконного користування ОСОБА_2 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 від інших осіб не надходило.
Факт законного, відкритого, добросовісного та безперервного користування житловим будинком також підтверджується витягом з реєстру територіальних громад № 2026/001681455 від 02.02.2026 року, відповідно до якого позивач зареєстрований в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 13 липня 1998 року. Вказана обставина підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Вказане підтверджує відкритість, законність та добросовісність володіння майном.
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується відсутність зареєстрованого права власності на вказаний житловий будинок.
Позивач ніс тягар утримання майном, однак, квитанції про сплату комунальних послуг позивачем було втрачено внаслідок окупації та бойових дій.
Фактично позивач є володільцем житлового будинку. Інші особи не декларують щодо згаданого нерухомого майна власних речових прав або інтересів.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем(правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно-через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати наступне:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга Цивільного кодексу України).
Враховуючи положення наведених статей Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 Цивільного кодексу України, а також частини четвертої статті 344 Цивільного кодексу України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Згідно положень пункту 13 Постанови Пленуму ВССУ відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки позивач відкрито на протязі більше двадцяти семи років володіє і користується спірним житловим будинком, при тому, що відсутні інші особи, які можуть заявити про своє право на нього, позивач набув права на будинок за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.
Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, за набувальною давністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя   Ірина ХОМИК