П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42922/25 	

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Рух справи
29.12.2025 р. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На обґрунтування позову було зазначено, що відповідно до довідки від 06.02.2023 р. військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 визнала позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 13А графи ІІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби згідно з Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». Відповідний запис внесений до військового квитка серії НОМЕР_1 від 08.07.2016 р. Проте згідно з відомостями з застосунку «Резерв+» інформація щодо непридатності позивача до військової служби за станом здоров`я в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутня. ІНФОРМАЦІЯ_3 був зобов`язаний внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність позивача до військової служби, тому позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 27.04.2026 р. позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо неврахування відомостей про виключення ОСОБА_1 з обліку при розгляді його заяви від 17.09.2025 р. Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2025 р. з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог – відмовив. Стягнув з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якій просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 р. та ухвалити нове рішення, яким:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про непридатність ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової служби та виключення з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової служби та виключити його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до довідки ВЛК №5/20 від 06.02.2023 р.; 
- в іншій частині рішення суду залишити без змін.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.05.2026 р. відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Обставини справи 
06.02.2023 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією Малиновського (наразі - ІНФОРМАЦІЯ_1 для визначення ступеня придатності до військової служби.
За результатами огляду було видано довідку військово-лікарської комісії від 06.02.2023 р. № 5/20, згідно з якою позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 13-А графи ІІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби згідно з Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (цукровий діабет ІІ типу, важкий перебіг, в стадії декомпенсації. Діабетична нефропатія. Синдром діабетичної ступні. Інсулінозалежний). 
На підставі висновку військово-лікарської комісії від 06.02.2023 р. до військового квитка позивача серії НОМЕР_1 від 08.07.2016 р. внесено запис про його виключення з військового обліку за станом здоров`я. Запис внесено 06.02.2026 р.
10.09.2025 р. позивач, скориставшись мобільним додатком “Резерв+”, виявив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відображаються недостовірні дані, а саме він значиться як «військовозобов`язаний», попри виключення з військового обліку понад два роки тому. Того ж дня позивач ініціював запит на уточнення даних безпосередньо через інтерфейс застосунку «Резерв+» та надіслав звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідь позивач отримав системне повідомлення про неможливість опрацювання та виправлення даних.
17.09.2025 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою про внесення відомостей про виключення з військового обліку відповідно до запису у військовому квитку згідно з висновком військово-лікарської комісії, викладеним у довідці від 06.02.2023 р. № 5/20.
21.10.2025 р. позивач отримав письмову відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 №19202, у якій з метою перевірки відомостей щодо порушення правил військового обліку та мобілізаційного законодавства, запропоновано йому особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи при собі військово-обліковий документ, попередньо записавшись в електронну чергу на сайті Міністерства оборони України (ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
05.11.2025 р. позивач подав скаргу на бездіяльність районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до листа від 17.11.2025 р. №943/22154 ІНФОРМАЦІЯ_8 позивачу запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи при собі військово-обліковий документ, попередньо записавшись в електронну чергу на сайті Міністерства оборони України (ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
Вважаючи порушеним право на виключення з військового обліку, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов таких висновків.
На підставі встановленого діагнозу згідно з вимогами пункту «а» статті 13 графи ІII Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби згідно з Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (у редакції, чинній на момент огляду), військово-лікарська комісія прийняла постанову про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, що було зафіксовано у довідці військово-лікарської комісії від 06.02.2023 р. №5/20 (протокол від 06.02.2023 р. № 2), у військовий квиток внесено запис про виключення з військового обліку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 безпідставно в листі № 19202 від 21.10.2025 р. вказав, що метою перевірки відомостей щодо порушення позивачем правил військового обліку та мобілізаційного законодавства йому потрібно особисто з`явитися то районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Водночас, оскільки цей лист лише констатує оцінку відповідача щодо статусу позивача та надає рекомендації (з`явитися для перевірки), він не може бути предметом оскарження шляхом скасування, оскільки не є рішенням. Зміст цієї відповіді свідчить про наявність протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у відмові врахувати вже наявні в матеріалах особової справи документи про виключення з військового обліку внаслідок рішення військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Належним способом захисту порушених прав є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та зобов`язання її розглянути з урахуванням висновків суду щодо його статусу як особи, що була виключена з військового обліку 06.02.2023 р. – а не безпосереднє зобов`язання внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. З цих підстав у задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Доводи апеляційної скарги 
Скаржник на обґрунтування вимог про скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення вказав, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. 
Скаржник, зокрема, наголошує, що предметом спору не є не розгляд заяви позивача. Після отримання заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 не має іншого вибору, аніж як внести відповідні дані про результати військово-лікарської комісії від 06.02.2023 р. № 5/20, а саме про непридатність позивача до військової служби, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак ІНФОРМАЦІЯ_3 цього не зробив, ані після проходження позивачем військово-лікарської комісії, ані після отримання заяви про внесення даних, ані після отримання позовної заяви, ані станом на час подання апеляційної скарги.
Скаржник вважає, що винесене судове рішення не є ефективним, оскільки не поновлює порушене право

Позиція відповідача у справі на заявлену апеляційну скаргу
ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи належно повідомленим про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, своїм правом на подання відзиву не скористався.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць визначає та регулює Закон України від 16.03.2017 р. № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (надалі – Закон № 1951- VIII). 
Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України (стаття 1 Закону № 1951- VIII).
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (частина восьма статті 8 Закону № 1951- VIII).
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частина дев`ята статті 8 Закону № 1951-VIII). 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони (абзац вісімнадцятий пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. № 154).
Кабінет Міністрів України постановою від 16.05.2024 р. № 559 затвердив Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі – Порядок №559).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 559 в редакції станом на 17.09.2025 р. – день звернення з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 – відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1 - 5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
Відповідно до пункту 4 Порядку №559 в редакції станом на 17.09.2025 р. – день звернення з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 – у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі – повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі – повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Згідно з матеріалами справи, позивач 17.09.2025 р. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою про внесення відомостей про виключення з військового обліку відповідно до запису у військовому квитку згідно з висновком військово-лікарської комісії, викладеним у довідці від 06.02.2023 р. № 5/20.
Натомість у листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2025 р. №19202 позивачу з метою перевірки відомостей щодо порушення правил військового обліку та мобілізаційного законодавства, запропоновано особисто прибути до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, маючи при собі військово-обліковий документ, попередньо записавшись в електронну чергу на сайті Міністерства оборони України.
З огляду на це суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, за яким ІНФОРМАЦІЯ_3 по суті заяву позивача від 17.09.2025 р. не розглянув. 
При цьому стаття 9 Закону № 1951-VIII та пункт 4 Порядку № 559 – ані в редакції станом на 17.09.2025, ані в чинній редакції – не встановлюють обов`язку особистого звернення у значенні безпосереднього відвідування особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою подання заяви і документів для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей.
Оцінюючи доводи скаржника про неправильність висновку суду першої інстанції щодо належного способу захисту порушених прав і, отже, відсутність у відповідача дискреційних повноважень зважаючи на подані документи та зазначені в них відомості, суд у складі колегії суддів вважає за підставне зазначити таке.
Під дискреційними повноваженнями, як вказано у рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді №R(80)2, потрібно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Важливо вказати, що дискреційні повноваження передбачають наявність у суб`єкта правомочності обирати між двома або більше правомірними варіантами юридично значущої поведінки. Якщо за обставинами справи правомірним є тільки один варіант такої поведінки, дискреція відсутня незалежно від формулювання конкретної норми.
У разі задоволення позову суд згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 245 КАС України зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд у складі колегії суддів погоджується з доводами скаржника, що спосіб відновлення порушеного права мусить бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Проте при визначенні ефективного засобу захисту, зокрема, у цій справі, необхідно враховувати, що повноваження суду зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача недвозначно узалежнено від виконання всіх умов, визначених законом, і встановлення відсутності права суб`єкта владних повноважень при прийнятті такого рішення діяти на власний розсуд.
У цій справі суд у складі колегії суддів вважає передчасним зобов`язання відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправно не надав відповідь на заяву представника ОСОБА_1 від 17.09.2025р., не підтвердив наявність і не з`ясував причини невідповідності відомостей, зазначених у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.07.2016 р., відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Відповідно до обставин цієї справи у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 призведе до порушення його прав.
З цієї причини суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та зобов`язання її розглянути з урахуванням висновків суду щодо його статусу як особи, що була виключена з військового обліку 06.02.2023 р. – а не безпосереднє зобов`язання внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Збіжні висновки щодо неможливості суду підміни територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.05.2026 р. у справі № 140/8613/23.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс справу до категорії незначної складності й розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 – відмовити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 р. у справі № 420/42922/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій