ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
01 червня 2026 року 	Справа № 280/2025/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (уточнена) ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними і скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у виплаті мені недоотриманної пенсії моєї матері, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 02.02.2026 року П/С № 923300146618;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області нарахувати та виплатити мені недоотриману пенсію моєї матері, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.02.2024 року по 16.12.2025 року у сторок не більше 15 днів з дня набрання рішенням законної сили.
В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла позивача мати, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя мати перебувала на як пенсіонер наобліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та, відповідно, отримувала пенсію. На підставі ст. 52 Закону України «Про загальнообв`язкове державне пенсійне страхування», 29.12.2025 року позивач через особистий кабінет на порталі ПФУ подав заяву про виплату йому недоотриманої пенсії матері, як член її сім`ї який проживав разом із померлою на день її смерті. Заяву подав у строк, визначений ч. 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообв`язкове державне пенсійне страхування». Інших членів сім`ї, які мають право на отримання недоотриманої суми пенсії його матері немає. 19.03.2026 року пенсійним органом на запит від 09.02.2026 року позивача у його особистому кабінеті на порталі ПФУ було опубліковано рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії від 02.02.2026 року П/С № 923300146618. Зазначає, дійсно, у цьому Рішенні зазначено, що позивач начебто не надав оригінал свого паспорту. Вказує, що він і не міг надати оригінал свого паспорту, так як подавав заяву на виплату недоотриманої пенсії через особистий кабінет на веб-порталі ПФУ в електронній формі, а сама заява на виплату разом із доданими до неї документами були підписані його кваліфікаційним електронним підписом (ключ КЕГІ). До того ж, в оскаржуваному рішенні про відмову зазначено, що пенсія його матері не нараховувалась та не виплачувалася, що також є протиправним (щонайменше наявне порушення права власності на майно). Визначення відповідачем, що недоотримана пенсія буде виплачена за наявності свідоцтва про право на спадщину теж протиправне (щонайменше не відповідає ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 01.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
15.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що при опрацюванні заяви від 29.12.2025 ОСОБА_1 встановлено, що в пакеті документів відсутній оригінал паспорта заявника. У зв`язку з цим прийнято рішення про відмову від 02.02.2026 П/С № 923300146618 у виплаті недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 . Оскільки, на момент смерті пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась, недоотримана пенсія може бути виплачена при наявності свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного, прийнято рішення про відмову у виплати недоотриманої пенсії гр. ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю пенсіонерки ОСОБА_2 за заявою від 29.12.2025 №2666. У задоволенні позову просить відмовити.
Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.
З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач є сином померлої матері ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.06.2024.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про смерть від 18.12.2025 серія НОМЕР_3 .
29.12.2025 року позивач через особистий кабінет на порталі ПФУ подав заяву про виплату йому недоотриманої пенсії матері, як член її сім`ї який проживав разом із померлою на день її смерті та надав наступні скановані документів: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 18.12.2025 серія НОМЕР_3 ; копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 19.03.2000 Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; свідоцтво про народження від 19.01.1984 серії НОМЕР_5 ; довідка про взяття на облік внугрішньопереміщеної особи №3244-7002191975 від 24.01.2024 р.; довідка про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи №3244-7002112017 від 06.09.2024 р.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.02.2026 П/С № 923300146618 позивачу відмовлено в оформленні та виплаті недоотриманої пенсії померлої та вказано, що за результатами розгляду наданих документів встановлено, що відсутній оригінал паспорта заявника.
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV(далі - Закон №1058-IV).
Стаття 4 Закону № 1058-IV визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (стаття 9 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону № 1058-IV.
Зокрема, положеннями статті 52 Закону №1058-IV передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Вказана вище норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 визначено, що заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (абзац другий пункту 1.1. Порядку № 22-1).
Положеннями пункту 1.9. Порядку №22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Як встановлено судом, мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Гнідин, Бориспільського району, Київської області, про що було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 18.12.2025 серія НОМЕР_3 .
До органів ПФУ позивач звернувся 29.12.2025, про що зазначено у спірному рішенні від 02.02.2026.
З огляду на означене, заява позивача подана до ПФУ в установленому законом порядку. Позивачем не пропущено встановлений чинним законодавством шестимісячний строк звернення до пенсійного органу з заявою про виплату суми пенсії, що належала матері позивача і залишилися недоодержаною у зв`язку з її смертю.
Як вбачається зі змісту спірного рішення відповідача, позивачу відмовлено в оформленні та виплаті недоотриманої пенсії померлої та вказано, що за результатами розгляду наданих документів встановлено, що в пакеті документів відсутній оригінал паспорта заявника.
Системно проаналізувавши положення Порядку № 22-1, суд дійшов висновку про хибність такої позиції відповідача з огляду на те, що Пенсійний фонд фактично підмінив передбачену Порядком №22-1 вимогу про подання сканованої копії документа, що посвідчує особу заявника, вимогою про фізичне подання оригіналу паспорта, що суперечить електронному способу звернення через вебпортал ПФУ. Оскільки відповідач у оскаржуваному рішенні не зазначив, що сканована копія паспорта є нечитабельною, неповною, не відповідає оригіналу або не дозволяє ідентифікувати заявника, відмова лише з підстави “відсутній оригінал паспорта заявника” є проявом надмірного формалізму та не відповідає Порядку №22-1.
Суд вважає за необхідне вказати, що Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадянина гарантованого права на отримання сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, з формальних підстав.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту прав позивача та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.02.2026 П/С № 923300146618 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії.
Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст.245 КАС України, та неправомірність рішення відповідача у вищевказаній частині, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача №2666 від 29.12.2025 про виплату недоотриманої пенсії, з урахуванням висновків суду.
Щодо неможливості задоволення позову в редакції запропонованій позивачем, суд зазначає, що вирішуючи спір, суд встановлює право особи, яке підлягає поновленню, а не визначає механізм та порядок поновлення такого права. У даному випадку, порушеним є право позивача протиправна відмова відповідача про виплату недоотриманої пенсії, а тому поновлення відповідного права суд вважає можливим шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача №2666 від 29.12.2025 про виплату недоотриманої пенсії, з урахуванням висновків суду.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Таким чином, встановлення такого контролю у рішенні суду є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.
Наразі у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконуватися дане рішення суду.
У даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю під час ухвалення рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 КАС України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.02.2026 П/С № 923300146618 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_1 у звязку зі смертю пенсіонерки ОСОБА_2 за заявою від 29.12.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2666 від 29.12.2025 про виплату недоотриманої пенсії, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 01.06.2026.

Суддя А.В. Сіпака