Справа №592/4666/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шияновська Т. В.	
Номер провадження 33/816/1274/26 	Суддя-доповідач Бондар В. Б. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Бондар В. Б. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Маховика Р.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Маховика Р.В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2026 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 18 березня 2026 року о 23:43 в м. Суми по вул. Путивльська, 22, керував т/з Volvo v40, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу газоаналізатор Alcotest 6810 ARBL0603. Результат 1,50 проміле. Тест № 2529. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Маховик Р.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2026 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказував, що будь-яких належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем, до протоколу не долучено, а його знаходження у автомобілі, який знаходився в нерухомому стані, не може бути доказом на підтвердження факту керування транспортним засобом.
Звертав увагу суду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що вони з побратимом повідомляли поліцейських, тому погоджувався з усіма діями та пропозиціями поліцейських, для того, щоб вони не повідомляли військову частину.
Зазначав, що працівниками поліції не здійснювалось вручення направлення до медичного закладі ОСОБА_1 до складання протоколу.
Стверджував, що ОСОБА_1 повідомляв про те, що не згодний з ознаками алкогольного сп`яніння. 
На думку апелянта, ОСОБА_1 за приписами ч.3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого частинами 2-7 статті 266-1 КУпАП.
Вказував, що до роздруківки протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст .63 Конституції України, чим істотно порушено та обмежено його процесуальні права. 
Заслухавши захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Маховика Р.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали даної справи, відеофайли та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 618554 від 19 березня 2026 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та звітом приладу, якими підтверджується, що 18 березня 2026 року о 23:48 проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу приладу Drager Alcotest 6810, ARBL-0603, результат тесту 1.50 проміле (а.с. 2-3);
- довідкою про надання інформації щодо відсутності фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року та про наявність у нього посвідчення водія;
- відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних відеореєстраторів поліцейських, здійснених згідно зі ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію».
Відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано проходження водієм ОСОБА_1 18 березня 2026 року о 23:48 огляду на стан алкогольного сп`яніння; о 23:48:53 водій ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці запинки т/з, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився; при цьому, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Відеозаписом з реєстратора службового автомобіля патрульної поліції 18 березня 2026 року о 23:43:26 зафіксовано момент руху автомобіля назустріч, який повертає направо та зупиняється поблизу будівлі кафе з ввімкненим покажчиком повороту; інші транспортні засоби на той момент в полі зору були відсутні. О 23:43:45 до цього автомобіля під`їхав патрульний автомобіль; за кермом перебував ОСОБА_1 , який на запитання поліцейського останній повідомив, що приїхав за кавою.
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Щодо доводів апелянта про те, що будь-яких належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем, до протоколу не долучено, а його знаходження у автомобілі, який знаходився в нерухомому стані, не може бути доказом на підтвердження факту керування транспортним засобом, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки вони спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що він перебував за кермом автомобіля, який зупинився. Крім цього, під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 не заперечував свого керування транспортним засобом та повідомив поліцейським, що приїхав за кавою.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не здійснювалось вручення направлення до медичного закладі ОСОБА_1 до складання протоколу, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки направлення до медичного закладу відносно ОСОБА_1 не складалось тому, що він погодився з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та відмовився від проходження огляду в медичному закладі.
Незгода ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння не спростовує його доведену винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Щодо посилань адвоката на статус ОСОБА_1 як військовослужбовця, апеляційний суд зазначає: відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Стаття 130 КУпАП стосується безпеки руху, і обов`язки, передбачені ПДР, поширюються на водіїв незалежно від їхнього статусу військовослужбовця. Правопорушення вчинено не на території військової частини, а на вулиці міста, де ОСОБА_1 виступав саме як водій транспортного засобу. З відеозапису вбачається, що він не перебував під час виконання службових обов`язків, тому співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що до роздруківки протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, чим істотно порушено та обмежено його процесуальні права, не спростовують факту вчинення правопорушення та не є обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.. 
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції
Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги статей 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому відсутні законні підстави для її скасування.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Маховика Р.В. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Бондар В. Б.