ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.07.2026	Справа № 910/3467/25	
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Радехівський цукор” про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3467/25,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Радехівський цукор”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕДУКТОРИ І МЕХАНІЗМИ АО”
про стягнення 112782,90 грн,
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕДУКТОРИ І МЕХАНІЗМИ АО”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Радехівський цукор”
про стягнення 138597,70 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Радехівський цукор” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕДУКТОРИ І МЕХАНІЗМИ АО” (далі – відповідач) про стягнення з останнього 84531 грн попередньої оплати за непоставлений за договором № 5КО/24 від 08.02.2024 (далі – Договір) товар та 28251,90 грн неустойки (штрафу) за порушення строків поставки цього товару.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2026 первісний позов задоволено повністю. У зустрічному позові відмовлено повністю.
Через систему "Електронний суд" 22.06.2026 представник позивача надіслав заяву про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві позивач просить суд покласти на відповідача 60480 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду цієї справи.
Через систему «Електронний суд» 29.06.2026 від представника відповідача надійшли письмові заперечення щодо заявленої позивачем до стягнення суми понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Ухвалою суду від 03.07.2026 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3467/25 прийнято до розгляду.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується відповідна заява, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для її розгляду, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як убачається зі змісту позовної заяви позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та повідомлено про те, що документальне підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу буде подано протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі, як того вимагає ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Так, у заяві про ухвалення додаткового рішення від 19.06.2026 на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із розглядом цієї справи позивачем надано у копіях наступні належні та допустимі докази:
- договір про надання підприємству правової допомоги №317НП/20 від 01.01.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» та Адвокатським об`єднанням «Галицька правнича група»;
- додаткова угода №5 від 01.01.2024 до договору про надання правової допомоги №317НП/20 від 01.01.2021
- протокол доручення №317НП/20/32 від 17.03.2025;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг), звіти до актів приймання робіт (надання послуг, рахунки на оплату наданих адвокатських послуг, платіжні інструкції (детальний перелік яких зазначений позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення).
Також в матеріалах справи наявні копії ордера серія ВС №1323960 від 17.03.2025 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Боровець М.С.
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 ГПК України).
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Згідно з п. 5.1 Договору про надання підприємству правової допомоги №317НП/20 від 01.01.2021 (далі - Договір) фіксований розмір винагороди за виконану роботу на підставі заявок позивача за визначений період визначається у актах виконаних робіт.
Так, п.5.1.1 Договору сторони погодили, що усі послуги з представництва оформлюються на підставі протоколів доручення, у яких сторони погоджують істотні умови та порядок виконання відповідного доручення по конкретному прецедентові. 
Ціна (вартість) роботи Адвокатської фірми з представництва підлягає визначенню та сплаті на підставі погоджених сторонами протоколів доручень.
Сума рахунку на сплату винагороди Адвокатській фірмі на підставі погодинних ставок складається із розрахунку фактично витраченого часу працівників Адвокатської фірми на виконання завдань в рамках протоколів доручень, помноженого на погодинну ставку роботи відповідного працівника Адвокатської фірми (п.5.4 Договору).
Відповідно до п.5.1 Додаткової угоди №5 від 01.01.2024 сторони домовилися, що винагорода за надану правову допомогу протягом одного календарного місяця сплачується позивачем за фактично виконану роботу, з розрахунку: 1080 грн за одну годину позовної роботи та представництва у судових провадженнях.
Згідно з долученого до заяви про ухвалення додаткового рішення протоколом доручення №317НП/20/32 від 17.03.2025 сторони погодили наступні планові види робіт у судовій справі:
- вивчення, аналіз законодавства, судової практики та доказів у справі (1080 грн/год., орієнтовна кількість витраченого часу - по факту виконання);
- виготовлення позовної заяви (1080 грн/год., орієнтовна кількість витраченого часу- по факту виконання);
- виготовлення юридичних та інших процесуальних документів у судовій справі (1080 грн/год., орієнтовна кількість витраченого часу - по факту виконання);
- представництво у судовому засіданні (1080 грн/год., орієнтовна кількість витраченого часу - по факту виконання);
- робота з доказовою базою після порушення провадження у справі (1080 грн/год., орієнтовна кількість витраченого часу - по факту виконання).
Як вбачається з долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення платіжних інструкцій позивачем було здійснено оплату за отримані адвокатські послуги у сумі 60480 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, не погоджуючись із заявленою позивачем сумою витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що заявлена позивачем вартість наданих адвокатських послуг при розгляді цієї справи у сумі 60480 грн істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку 30000 грн.
Також у своїх запереченнях представник відповідача звертає увагу суду, що у актах, звітах, рахунках та платіжних інструкцій долучених позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається відсутність порядку обчислення адвокатського гонорару, як погодинної оплати або фіксованого розміру, відповідно до яких неможливо встановити обсяг наданої правової допомоги, які роботи (послуги) були надані, чи пов`язані витрати на оплату цих робіт (послуг) саме із розглядом справи № 910/3467/25, а також особу яка надавала відповідні послуги від імені Адвокатського об`єднання «Галицька правнича група», та чи є така особа адвокатом.
З огляду на вище наведені обставини, представник відповідача зазначає про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3467/25.
За результатами розгляду вище наведених письмових заперечень відповідача, суд зазначає наступне.
У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Так, з матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що згідно з Додатковою угодою №5 від 01.01.2024 сторони домовилися, що винагорода за надану правову допомогу протягом одного календарного місяця сплачується позивачем за фактично виконану роботу, з розрахунку - 1080 грн за одну годину позовної роботи та представництва у судових провадженнях.
Таким чином, суд спростовує вище наведені заперечення відповідача, оскільки згідно з протоколом доручення №317НП/20/32 від 17.03.2025 сторонами було погоджено планові та конкретизовані види адвокатських послуг, які були надані під час розгляду судової справи в суді першої інстанції, загальна вартість яких становить 60480 грн та яку позивач сплатив, на підтвердження чого останнім було долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення копії платіжних інструкцій.
За результатами наслідку заяви про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України.
Разом із тим, нормами цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі у заявленому розмірі, судом враховано, що розмір винагороди визначено за погодженням адвоката з клієнтом і є фіксованим, послуги адвоката були реально надані позивачеві і це підтверджується матеріалами справи, також судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.
Таким чином, оцінюючи заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши питання щодо відповідності заявленого розміру адвокатських витрат критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у вказаній справі, детально проаналізувавши опис наданих позивачу адвокатських послуг, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача, з покладанням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у сумі 60480 грн.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ: 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕДУКТОРИ І МЕХАНІЗМИ АО» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 26, кв. 24; ідентифікаційний код 38404868) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (80250, Львівська область, Шептицький район, село Павлів, пр-т Юності, 39; ідентифікаційний код 36153189) 60480 (шістдесят тисяч чотириста вісімдесят) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.