ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/136/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Кондратова І.Д., 

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача: Круглик В.В.,
від відповідача: Дороженко М.О., Серпутько Я.С.,
від третьої особи 1: не з`явився,
від третьої особи 2: не з`явився,
від третьої особи 3: не з`явився,
від третьої особи 4: не з`явився,
від третьої особи 5: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія"

на рішення Господарського суду Київської області (Яреми В.А.)
від 26.08.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Сибіги О.М., Кравчука Г.А., Тищенко О.В.)
від 29.01.2026 (повний текст складено 03.02.2026)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Ю-Бейс" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
2. Національного банку України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд"
4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіус-Пі"
5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кастомс брокерідж сервіс"

про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Публічне акціонерне товариство "Златобанк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс", та в подальшому - Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Ю-Бейс" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову в редакції заяви про зменшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нагваль-Фіш", згодом заміненого на Товариство з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" (надалі - Відповідач, Скаржник) про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки (з урахуванням заяви про зміну предмета позову).
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Нагваль-Фіш", як новий власник нерухомого майна, переданого ТОВ "Бакалія-Трейд" в іпотеку ПАТ "Златобанк" за договором іпотеки від 31.07.2013, в силу статті 23 Закону України "Про іпотеку" відповідає перед Позивачем належним йому заставним майном за кредитними зобов`язаннями ТОВ "Бакалія-Трейд", які підтверджено рішенням суду від 18.08.2015 у господарській справі №911/2024/15, а, відтак, невиконання ТОВ "Бакалія-Трейд" зобов`язань з повернення кредитних коштів є підставою для задоволення ПАТ "Златобанк" своїх вимог за рахунок заставного майна ТОВ "Нагваль-Фіш" та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання судом Позивачу права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві без необхідності отримання для цього окремого уповноваження іпотекодавця із встановленням ціни продажу предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку" та статті 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Господарський суд Київської області рішенням від 26.08.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі №911/136/17, позов задовольнив частково, визнав за ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" право іпотеки на новостворені об`єкти нерухомого майна, звернув стягнення на новостворені об`єкти нерухомого майна шляхом їх продажу на електронному аукціоні в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 276 986 548,97 грн. У задоволенні решти позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення 160 386 791,65 грн заборгованості по відсотках за період з 30.04.2015 по 05.06.2024 відмовлено.
4. Вказані судові рішення мотивовані тим, що Позивачем доведено порушення зобов`язань за кредитним договором № 34/1/13-КL від 13.02.2013, виконання якого забезпечено договором іпотеки від 31.07.2013, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання за Позивачем права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки. В частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення 160 386 791,65 грн заборгованості по відсотках за період з 30.04.2015 по 05.06.2024 судами відмовлено з підстав відсутності у позичальника грошового зобов`язання по сплаті відсотків за користування кредитом після спливу строку повернення кредиту.
Короткий зміст вимог касаційних скарг. Узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги, та стислий виклад позиції інших учасників справи
5. 30 січня 2026 року Відповідач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 та рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі №911/136/17 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову; судові витрати покласти на Позивача.
6. Підставою касаційного оскарження Скаржник вказав пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та пункти 1, 3 частини 3 статті 310 ГПК України.
7. На обґрунтування підстави касаційного оскарження пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України Скаржник зазначив норми права, які застосував суд апеляційної інстанції без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме:
- частину 3 статті 46 ГПК України - без урахування висновків, викладених у постанові від 15.08.2024 у справі 910/12648/23, у постанові від 19.12.2019 у справі №925/185/19, у постанові від 14.01.2025 у справі №916/5763/23, у постанові від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, постанові від 27.06.2018 у справі №910/18802/17, у постанові від 28.03.2019 у справі №910/23066/17, від 10.09.2019 у справі №910/13267/18, від 03.08.2020 у справі №911/2139/19, від 09.07.2020 у справі №925/185/19, від 23.01.2020 у справі №925/186/19;
- статтю 328 Цивільного кодексу України, пункт 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", без урахування правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, від 02.11.2021 у справі №925/1351/19;
- щодо первісного обраного способу захисту - без урахування позицій, викладених у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від. 30.01.2019 у справі №569/17272/15, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14, від. 16.06.2020 у справі № 145/2047/16, від 21.03.2018 у справі №760/14438/15, від 15.06.2021 у справі 922/2416/17;
- частину 4 статті 202 та пункт 4 частини 1 статті 226 ГПК України, без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.11.2022 у справі №905/458/21;
- статтю 75 ГПК України - без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №904/1427/21, з посиланням на висновки у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2013/18, від 25.03.2021 у справі №911/2961/19;
- статті 126, 129 ГПК України - без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №920/39/20, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського Суду у складі Верховного суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19 від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, у постанові від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20.
8. Посилаючись на пункт 3 частини 3 статті 310 ГПК України Скаржник зазначив, що суд першої інстанції не розглянув клопотання Відповідача від 06.01.2025 про розгляд справи спочатку.
9. 27 березня 2026 року Позивач із використанням підсистеми "Електронний суд" подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін.
10. Ухвалою Верховного Суду від 07.04.2026 задоволено заяву Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Ю-Бейс" про заміну сторони правонаступником, постановлено замінити позивача у справі № 911/136/17 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Ю-Бейс".
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
11. 13 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" (позичальник) укладено кредитний договір № 34/1/13-КL (надалі - кредитний договір), в редакції додаткових угод до нього № 1 від 30.04.2013, № 2 від 29.07.2013, № 3 від 30.08.2013, № 4 від 24.10.2023, № 5 від 04.12.2013, № 6 від 27.12.2013, № 7 від 26.12.2014, № 8 від 22.01.2015, якими змінено, зокрема, ліміт заборгованості за кредитною лінією та строк повернення кредиту.
12. Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.5., 2.4., 4.1., 7.6. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується у повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору. Кінцева дата повернення кредиту не пізніше 23.02.2015 включно. Сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік і місяць рівні календарній кількості днів. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості. Кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
13. 31 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки (з урахуванням договорів про внесення змін від 24.10.2013, від 04.12.2013, від 28.12.2013), посвідчений 31.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685 (надалі - договір іпотеки), відповідно до пунктів 1.1., 1.2.1., 1.2.1.1., 1.2.1.3., 1.2.2., 1.2.2.3., 2.6., 4.1., 5.1., 5.3. якого цей договір забезпечує виконання зобов`язань, що випливають з укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем кредитного договору № 34/1/13-КL від 13.02.2013 та додаткових угод до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому (основне зобов`язання), за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний, зокрема, повернути іпотекодержателю кредитні кошти, надані у формі кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 160 000 000,00 грн, (кредит), з кінцевим терміном повернення не пізніше 29.12.2014 чи в інші строки, встановлені в кредитному договорі, сплатити нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних, а також комісії, неустойки (пені, штрафи), всі без виключення інші платежі/суми, в розмірах, строки, у випадках та на умовах, передбачених основним зобов`язанням.
14. Предметом іпотеки за вказаним договором є наступне нерухоме майно:
1) торгівельно-розважальний центр, площею 5 404,7 кв.м., розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, опис об`єкта: торгівельно-розважальний центр р.п. 2013, зазначений за планом під літ. "А", підвал - "під А", розвантажувальна рампа - "а", прибудова - "а1", насосна - "Б", резервуар - І, свердловина - ІІ, свердловина - ІІІ, біосептик - ІV (предмет іпотеки 1);
- державна реєстрація речових прав на предмет іпотеки 1 відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведена 09.12.2013 державним реєстратором Гаражун Р.Ю. реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області з присвоєнням реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна: 240649132224;
- заставна вартість предмета іпотеки 1 визначається сторонами на рівні 62 999 494,00 грн;
2) земельна ділянка площею 1,3921 га, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування торгово-розважального центру з офісно-готельним комплексом, кадастровий номер земельної ділянки 3222482004:02:001:0269 (предмет іпотеки 2);
- право власності на предмет іпотеки 2 зареєстровано державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.02.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 91783332000;
- заставна вартість предмета іпотеки 2 визначається сторонами на рівні 11 971 500,00 грн; надалі за текстом цього договору предмет іпотеки 1 та предмет іпотеки 2 разом та окремо іменуються - предмет іпотеки.
15. У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, що складає предмет іпотеки, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
16. Іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (в цілому чи будь-якої його частини) у випадку невиконання та/або неналежного виконання основного зобов`язання та в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням, а також у разі невиконання/неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.
17. Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, враховуючи можливу наявність додаткових угод, у тому числі щодо продовження строку дії кредитного договору, зміни (зокрема збільшення) розміру (суми) кредиту, зміни (зокрема збільшення) процентної ставки та інше.
18. У разі будь-якої реорганізації та/або зміни форми власності чи організаційно-правової форми іпотекодавця, правонаступництва, набуття (передачі) прав, зокрема, цей договір та створена за ним іпотека залишатиметься обов`язковою та чинною для іпотекодавця, його правонаступників, набувачів і цесіонаріїв, незалежно від того, чи внесені до нього відповідні зміни, що стосуються заміни сторони, чи ні.
19. 05 березня 2014 року між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Златобанк" укладено договір застави майнових прав № 12/ЗМИ, на підставі якого банк передав у заставу НБУ майнові права за кредитними договорами, укладеними між ним і юридичними та фізичними особами, зазначеними у додатку № 1, зокрема за кредитним договором № 34/1/13-КL, а також зобов`язався не вносити змін до кредитного договору та забезпечувальних договорів без попередньої згоди НБУ.
20. 08.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2450, яким сторони вирішили:
- розірвати (припинити дію) договору іпотеки, посвідченого 31.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685;
- даний договір є підставою для зняття заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки, та підставою для вилучення відповідних записів щодо заборони відчуження і записів про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - договір про розірвання), копія якого наявна в матеріалах справи.
21. Державна реєстрація 28.12.2013 обтяжень на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки та відповідно припинення 08.08.2014 таких обтяжень згідно з договором про розірвання договору іпотеки підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 15644351, № 15647453, № 15646057 від 28.12.2013 та № 25362722, № 25362223, № 25361619, № 25360927 від 08.08.2014.
22. Постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено у ПАТ "Златобанк" з 14.02.2015 тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.
23. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13.05.2015 № 99 "Про початок процедури ліквідації АБ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно якого розпочато процедуру ліквідації АБ "Златобанк" та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ "Златобанк" Славінського В.І. строком на 1 рік - з 13.05.2015 по 12.05.2016 включно.
24. 20.05.2015 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Златобанк" направлено ТОВ "Бакалія-Трейд" повідомлення № 100 від 20.02.2015 про нікчемність договору від 08.08.2014 року про розірвання договору іпотеки, укладеного між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд".
25. Рішенням Господарського суду Київської області від 18.08.2015 у справі № 911/2024/15 стягнуто з ТОВ "Бакалія-Трейд" на користь ПАТ "Златобанк" заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 456 779,08 грн; заборгованість по поверненню кредитних коштів - 159 917 289,81 грн; пеню - 17 096 897,53 грн; штраф - 5000,00 грн; 3% річних - 867 496,53 грн.
26. 03 листопада 2015 року відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2024/15.
27. 31 серпня 2016 року відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.
28. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 911/3818/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.09.2016, визнано недійсним (нікчемним) договір від 08.08.2014 про розірвання (припинення) договору іпотеки, посвідченого 31.07.2013 приватним нотаріусом, з моменту його укладення.
29. В процесі виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.08.2015 у справі № 911/2024/15 відбулась неодноразова зміна власника переданих в іпотеку земельної ділянки та торгівельно-розважального центру, станом на момент подання позову останнім власником відповідного майна в державному реєстрі зареєстровано ТОВ "Нагваль-Фіш", яке здійснило поділ обтяженого майна, а саме:
1) земельної ділянки кадастровий номер 3222482004:02:001:0269 на 3 (три) земельні ділянки:
- земельну ділянку кадастровий номер 3222482004:02:001:0028 площею 0,8647 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10;
- земельну ділянку кадастровий номер 3222482004:02:001:0015 площею 0,4297 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-А;
- земельну ділянку кадастровий номер 3222482004:02:001:0016 площею 0,0977 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-Б;
2) торгівельно-розважального центру площею 5404,7 кв.м на 3 (три) об`єкти:
- торгівельно-розважальний центр загальною площею 3212,6 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10, реєстраційний номер 860262332224;
- торгівельно-розважальний центр загальною площею 2142,3 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-А, реєстраційний номер 860253232224;
- насосна загальною площею 49,8 кв.м, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-Б, реєстраційний номер 860274032224.
30. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами:
(1) договорами міни № БВ-103, № БВ-104 від 03.08.2015, укладеними між ТОВ "Бакалія-Трейд" та ТОВ "Радіус-ПІ", на підставі яких ТОВ "Радіус-ПІ" набуло у власність торгівельно-розважальний центр, площею 5404,7 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240649132224); земельну ділянку площею 1,3921 га, кадастровий номер земельної ділянки 3222482004:02:001:0269 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 91783332000);
(2) протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Радіус-ПІ" від 13.08.2015 № 13/1, рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Радіус-ПІ" від 13.08.2015, актом приймання-передачі та грошової оцінки майна, протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Нагваль-Фіш" від 13.08.2015 № 18, на підставі яких передано та прийнято до статутного капіталу ТОВ "Нагваль-Фіш" майновий внесок ТОВ "Радіус-ПІ" - торгівельно-розважальний центр та земельну ділянку з кадастровим номером 3222482004:02:001:0269 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 91783332000);
(3) висновком № 01-02 від 18.02.2016 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна; протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Нагваль-Фіш" від 18.02.2016 № 24 та нотаріально посвідченою заявою ТОВ "Нагваль-Фіш" від 02.03.2016 стосовно поділу торгівельно-розважального центру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240649132224) та земельної ділянки з кадастровим номером 3222482004:02:001:0269 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 91783332000) з утворенням 3 (трьох) об`єктів нерухомого майна та 3 (трьох) земельних ділянок;
(4) протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Нагваль-Фіш" від 27.10.2017 № 41, актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017, протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Продбакалія" від 27.10.2017 № 15, на підставі яких передано та прийнято до статутного капіталу ТОВ "Продбакалія" майновий внесок ТОВ "Нагваль-Фіш" - новоутворені внаслідок поділу 3 (три) об`єкта нерухомого майна та 3 (три) земельні ділянки;
(5) інформаційною довідкою № 379409248 від 21.05.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (щодо об`єкта нерухомого майна);
(6) інформаційною довідкою № 400037899 від 21.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (щодо суб`єкта);
(7) листом ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області № 29-10-0.331-10034/2-24 від 21.10.2024.
31. 06 червня 2024 року між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (надалі - договір відступлення), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06.06.2024 за реєстровим № 965, відповідно до пунктів 1, 2, 16 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки, та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною, надалі за текстом, відповідно - основні договори та права вимоги.
32. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеними цим договором.
33. За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, зокрема:
- право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною;
- право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами;
- право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних)
- право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами;
- право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників;
- права, що випливають із судових справ. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною.
34. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на договірне списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.
35. Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.
36. Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення банком відступлено новому кредитору права вимоги за кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013 до позичальника (боржника) - ТОВ "Бакалія-Трейд" у розмірі 472 115 246,31 грн, з них: 159 917 289,81 грн заборгованості по тілу кредиту станом на 06.06.2024 та 312 197 956,50 грн заборгованості по відсотках станом на 06.06.2024. Також погоджено, що до нового кредитора переходить право вимоги до боржників усіх сум кредиту, процентів, комісій, неустойок (пеней, штрафів) в розмірі та/або у випадках, передбачених умовами кредитного договору; визначено перелік договорів, права вимоги за якими відступаються, зокрема укладені з ТОВ "Бакалія-Трейд": кредитний договір № 34/1/13-KL з додатком до нього та всіма додатковими договорами, а також договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 2685 з усіма договорами про внесення змін до такого договору.
37. За актом приймання-передачі документів від 06.06.2024 банк передав, а новий кредитор прийняв оригінали кредитного договору № 34/1/13-KL від 13.02.2013 з додатком до нього та усіма додатковими договорами, а також договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом за реєстровим № 2685 з усіма договорами про внесення змін до нього.
38. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому Позивач просить:
(1) визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" право іпотеки на нерухоме майно, що належать на праві приватної власності ТОВ "Продбакалія", яке виникло на підставі договору іпотеки від 31.07.2013, укладеного між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685, а саме:
- торгівельно-розважальний центр загальною площею 3212,6 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10, реєстраційний номер 860262332224;
- торгівельно-розважальний центр загальною площею 2142,3 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-А, реєстраційний номер 860253232224;
- насосну загальною площею 49,8 кв.м, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-Б, реєстраційний номер 860274032224;
- земельну ділянку площею 0,8647 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10, кадастровий номер 3222482004:02:001:0028, реєстраційний номер 877146132224;
- земельну ділянку площею 0,4297 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-А, кадастровий номер 3222482004:02:001:0015, реєстраційний номер 877113532224;
- земельну ділянку площею 0,0977 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-Б, кадастровий номер 3222482004:02:001:0016, реєстраційний номер 877485932224, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору іпотеки від 31.07.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бакалія-Трейд», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685;
(2) в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд" в сумі 437 373 340,62 грн, яка складається з: 109 917 289,81 грн заборгованості по тілу кредиту; 160 386 791,65 грн заборгованості по відсотках за період з 30.04.2015 по 05.06.2024; 8 456 779,08 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 14.02.2013 по 29.04.2015; 17 096 897,53 грн пені; 5000,00 грн штрафу; 867 496,53 грн 3% річних; 140 643 086,02 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2015 по 21.02.2022 звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд" посвідченим 31.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685, а саме: на нерухоме майно, що належать ТОВ "Продбакалія":
1) торгівельно-розважальний центр загальною площею 3212,6 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10, реєстраційний номер 860262332224;
2) торгівельно-розважальний центр загальною площею 2142,3 кв.м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-А, реєстраційний номер 860253232224;
3) насосну загальною площею 49,8 кв.м, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-Б, реєстраційний номер 860274032224;
4) земельну ділянку площею 0,8647 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10, кадастровий номер 3222482004:02:001:0028;
5) земельну ділянку площею 0,4297 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-А, кадастровий номер 3222482004:02:001:0015;
6) земельну ділянку площею 0,0977 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, 10-Б, кадастровий номер 3222482004:02:001:0016, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" шляхом проведення електронного аукціону з визначенням початкової ціни для продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
39. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
40. Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.
41. Скаржник обґрунтовує підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказуючи, зокрема, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано частину 3 статті 46 ГПК України - без урахування висновків, викладених у постанові від 15.08.2024 у справі 910/12648/23, у постанові від 19.12.2019 у справі №925/185/19, у постанові від 14.01.2025 у справі №916/5763/23, у постанові від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, постанові від 27.06.2018 у справі №910/18802/17, у постанові від 28.03.2019 у справі №910/23066/17, від 10.09.2019 у справі №910/13267/18, від 03.08.2020 у справі №911/2139/19, від 09.07.2020 у справі №925/185/19, від 23.01.2020 у справі №925/186/19.
42. За змістом частини 3 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. 
43. Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.08.2024 у справі 910/12648/23, одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
44. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №925/185/19, збільшенням розміру позовних вимог є збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових чи нових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, в тому числі шляхом доповнення немайнової вимоги майновою.
45. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку (такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 916/5763/23, на яку посилається Скаржник).
46. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, на яку посилається Скаржник).
47. Оскільки частина 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України виключає можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то в разі подання позивачем заяви, спрямованої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен був відмовити у задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені (первісні) позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку (постанови Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 910/18802/17, від 28.03.2019 у справі № 910/23066/17, від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18, на які посилається Скаржник).
48. У свою чергу, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Збільшено (зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19, від 10.12.2019 у справі № 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19 (вказані у касаційній скарзі). 
49. Крім цього, у постановах від 09.07.2020 у справі № 922/404/19, від 10.12.2019 у справі № 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19 (вказаних у касаційній скарзі) Верховний Суд виснував, що під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.
50. Посилаючись на наведені вище висновки Верховного Суду Скаржник стверджує, що заявами Позивача про зміну предмета позову, збільшення та зменшення позовних вимог, було одночасно змінено предмет та підстави позову, відтак суд першої інстанції неправильно застосував приписи статті 46 ГПК України, оскільки у суду першої інстанції були відсутні підстави приймати до розгляду заяву Позивача про зміну предмету позову та розглядати по суті вимоги про визнання за Позивачем права іпотеки на спірне нерухоме майно.
51. Скаржник вважає, в що в суді першої інстанції підлягала розгляду саме первісно подана позовна заява з її вимогами та обґрунтуваннями, а саме про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Позивачу права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві.
52. У зв`язку з цим Скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, де вказано, що належним способом захисту іпотекодержателя, відомості про право іпотеки якого було виключено з Державного реєстру іпотек і який вважає, що іпотека є і залишилась чинною, є вимога про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна, а також - що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону № 898-IV, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 цього Закону, є неналежним способом захисту.
53. Перевіривши доводи Скаржника та проаналізувавши постанови Верховного Суду, наведені у касаційній скарзі, Суд звертає увагу на таке. 
54. Як вбачається з оскаржуваних судових рішень у цій справі, Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (пізніше замінене на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс") звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нагваль-Фіш" (заміненого на Товариство з обмеженою відповідальністю "Продбакалія") про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Позивачу права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві.
55. 01 листопада 2024 року до Господарського суду Київської області від Позивача надійшла заява про зміну предмета позову (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), в якій Позивач просив суд:
1) визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" право іпотеки на нерухоме майно, що є предметом спору у цій справі та належать на праві приватної власності ТОВ "Продбакалія", яке виникло на підставі договору іпотеки від 31.07.2013, укладеного між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2685 (пункт 2 означеної заяви);
2) в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013, укладеного між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд" в сумі в сумі 437 373 340,62 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 109 917 289,81 грн, заборгованості по відсотках за період з 30.04.2015 по 05.06.2024 - 160 386 791,65 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 14.02.2013 по 29.04.2015 - 8 456 779, 08 грн, пені - 17 096 897,53 грн, штрафу - 5000,00 грн, 3% річних - 867 496,53 грн, інфляційних втрат за період з 01.10.2015 по 21.02.2022 - 140 643 086,02 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "Бакалія-Трейд" посвідченим 31.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2685, а саме: на нерухоме майно, що є предметом спору у цій справі та належать ТОВ "Продбакалія", шляхом проведення електронного аукціону з визначенням початкової ціни для продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
56. Приймаючи до розгляду подані Позивачем заяви, суд першої інстанції виходив з того, що такі заяви по суті не змінюють підстав поданого позову, у тому числі і правових, оскільки в основу обґрунтування цих заяв покладено первісно викладені банком у позові обставини неналежного виконання зобов`язань за кредитним та іпотечними договорами з одночасним: доповненням позовних вимог новою вимогою - про визнання за Позивачем права іпотеки на спірне нерухоме майно, оскільки саме такий спосіб є належним та ефективним, що призведе до поновлення забезпечення (іпотеки) на поділене та передане в статутний капітал інших осіб нерухоме майно; зміною способу звернення стягнення на спірне нерухоме майно, як предмет іпотеки - шляхом проведення електронного аукціону під час проведення виконавчих дій, з огляду на те, що першочергова вимога банку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права його продажу є позасудовим способом, який не може бути встановлений рішенням суду та в межах цієї справи не є ефективним.
57. Суд апеляційної інстанцій в оскаржуваній постанові у цій справі вказав, що звертаючись з позовом та у подальшому із заявою про зміну предмета позову (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), Позивач посилався на несплату Відповідачем заборгованості за кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013, виконання якого забезпечене договором іпотеки; як первісні, так і змінені позовні вимоги стосуються зобов`язань Відповідача за зазначеними правочинами і заявлені безпосередньо у межах цих спірних правовідносин.
58. За висновками судів попередніх інстанції, Позивач доповнив предмет позову новими вимогами та залишив незмінними його підстави, а доповнення позову новими обставинами при збереженні в ньому первісних зміною підстав позову не вважається, тому відсутні підстави стверджувати про недотримання у цьому разі норм статті 46 Господарського процесуального кодексу України.
59. Такий висновок судів попередніх інстанцій кореспондується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (на яку посилається Скаржник), про те, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
60. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення у цій справі з урахуванням заяв Позивача про зміну предмету позову, не порушили норму частини 3 статті 46 ГПК України, а прийняття судами попередніх інстанцій заяви Позивача про зміну предмета позову у цій справі не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у наведених Скаржником постановах. 
61. Стосовно посилання Скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 щодо неможливості витребування майна від добросовісного набувача Суд зазначає наступне.
62. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 викладено висновок щодо неможливості витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на підставі статті 388 Цивільного кодексу України у разі, якщо таке майно було реалізоване у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
63. Водночас предметом спору у справі, що розглядається, є визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень Закону України «Про іпотеку», зокрема статті 23 вказаного закону. 
64. Таким чином, правовідносини у цій справі та у справі № 925/1351/19 є різними з огляду на відмінність правового регулювання, а тому посилання Скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 не є релевантним до справи, що розглядається. 
65. Також, стверджуючи, що у цій справі підлягала розгляду саме первісно подана позовна заява з вимогою про звернення стягнення на новостворені об`єкти нерухомого майна шляхом надання права їх продажу третім особам, Скаржник вказує, що такий спосіб захисту не є належним та ефективним, при цьому посилається на правові позиції Верховного Суду про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання неналежного способу захисту є підставою для відмови у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16).
66. Суд відхиляє вказані доводи Скаржника з огляду на викладені вище міркування щодо правомірності прийняття судом першої інстанції заяви Позивача про зміну предмета позову та подальшого розгляду справи з урахуванням вказаних змін. Оскільки змінений предмет позову, а саме вимога визнати за Позивачем право іпотеки на нерухоме майно, що є предметом спору у цій справі, відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, де вказано, що належним способом захисту іпотекодержателя, відомості про право іпотеки якого було виключено з Державного реєстру іпотек і який вважає, що іпотека є і залишилась чинною, є вимога про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна, Суд вважає, що посилання Скаржника на неналежність та неефективність обраного Позивачем способу захисту є безпідставними. 
67. Також Скаржник стверджує, що враховуючи положення частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України та висновки щодо їх імперативності, викладені у постанові Верховного Суду від 18.11.2022 у справі №905/458/21, позов у справі мав бути залишений без розгляду у зв`язку із численними неявками належним чином повідомленого Позивача.
68. За змістом частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
69. У постанові Верховного Суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21, зазначено, що норми, закріплені у частині 4 статті 202 та пункті 4 частини 1 статті 226 ГПК України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.
70. Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 08.04.2019 у цій справі № 911/136/17 04 квітня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
71. Як вбачається з тексту рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у цій справі від ТОВ «Кастомс брокерідж сервіс» надійшли заяви про залишення позову у цій справі без розгляду у зв`язку з неявкою у судове засідання представника Позивача, відтак судом у підготовчому засіданні 08.04.2019 судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання як передчасного. 
72. Також відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 судом встановлено, що постановою Правління НБУ №310 від 12.05.2015 відкликано банківську ліцензію АТ "Златобанк", а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №99 від 13.05.2015 розпочато процедуру ліквідації АТ "Златобанк".
73. У постанові від 29.01.2026 у цій справі суд апеляційної інстанції зазначив, що враховуючи процесуальні обставини, які склалися в межах даної справи, зважаючи на те, що явку учасників судового процесу ухвалами суду не було визнано обов`язковою, відсутні підстави вважати наявними обставини для залишення позову без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
74. Крім того, Суд звертає увагу, що ні з оскаржуваних судових рішень у цій справі, ні з ухвал суду Господарського суду Київської області не вбачається встановлення судом обставин належного повідомлення Позивача про час і місце судового засідання. 
75. Зважаючи на викладене, з огляду на наявність у справі клопотання Позивача про розгляд справи без участі його представника, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність у цьому випадку необхідності застосування частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України. 
76. Також Скаржник стверджує про порушення судами попередніх інстанцій статті 75 ГПК України у зв`язку з безпідставним звільненням Позивача від доказування обставин того, що правочин, яким було розірвано іпотечний договір, визнано судом недійсним. При цьому Скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 30.08.2022 у cправі №904/1427/21, де з покликанням на висновки у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2013/18, від 25.03.2021 у справі №911/2961/19 зазначено, що звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими Господарським процесуальним кодексом України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
77. Судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, що 31.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки (з урахуванням договорів про внесення змін від 24.10.2013, від 04.12.2013, від 28.12.2013), посвідчений 31.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685.
78. 05.03.2014 між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Златобанк" укладено договір застави майнових прав № 12/ЗМИ, на підставі якого банк передав у заставу НБУ майнові права за кредитними договорами, укладеними між ним і юридичними та фізичними особами, зазначеними у додатку № 1, зокрема за кредитним договором № 34/1/13-КL, а також зобов`язався не вносити змін до кредитного договору та забезпечувальних договорів без попередньої згоди НБУ.
79. 08.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2450, про розірвання (припинення дії) договору іпотеки, посвідченого 31.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2685.
80. 20.05.2015 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" направлено ТОВ "Бакалія-Трейд" повідомлення № 100 від 20.02.2015 про нікчемність договору від 08.08.2014 року про розірвання договору іпотеки. 
81. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 911/3818/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.09.2016, визнано недійсним (нікчемним) договір від 08.08.2014 про розірвання (припинення) договору іпотеки, посвідченого 31.07.2013 приватним нотаріусом, з моменту його укладення.
82. З огляду на встановлені обставини суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що правочин, визнаний судом недійсним, не породжує юридичних наслідків з моменту його вчинення. 
83. Суд відхиляє доводи Скаржника про те, що наявність чи відсутність підстав для недійсності правочину суд першої інстанції мав встановлювати в межах даного провадження через призму заперечень Відповідача та інших учасників справи, які, як це відображено у оскаржуваному рішенні, зводяться до того, що направлене Уповноваженою особою ФГВФО на адресу ТОВ «Бакалія-Трейд» повідомлення про нікчемність договору не має правового значення, оскільки одних лише тверджень про нікчемність правочину не достатньо про визнання його таким; а також спірне майно ніколи не перебувало у власності позичальника та зареєстровано за ТОВ «Нагваль-Фіш».
84. Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
85. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
86. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
87. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
88. Таким чином, суди попередніх інстанцій, вважаючи встановленою обставину недійсності договору від 08.08.2014 про розірвання (припинення) договору іпотеки зважаючи на наявність постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 911/3818/15, не допустили порушення статті 75 ГПК України. Положення частини п`ятої статті 75 ГПК України не нівелюють положення частини четвертої статті 75 ГПК України, а надають право стороні спростувати обставини, надавши суду належні і допустимі докази на підтвердження своїх доводів. Водночас суд не зобов`язаний вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона, яка прагне спростувати обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили. У цій справі суди попередніх інстанцій, оцінивши надані сторонами докази, не вважали спростованою обставину недійсності договору, яким було розірвано іпотечний договір, що встановлена у рішенні суду у справі № 911/3818/15, і такі висновки не суперечать положенням частин четвертої та п`ятої статті 75 ГПК України.
89. Обґрунтовуючи підставу, визначену пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України, Скаржник вказує на те, що суд необґрунтовано не розглянув клопотання про розгляд справи спочатку.
90. Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
91. Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 06.01.2025 у цій справі 06.01.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" про розгляд справи спочатку. Враховуючи вказане клопотання, а також те, що суд перебуває на стадії підготовчого провадження, суд дійшов висновку про встановлення відповідачу додаткового строку для подання додаткових доказів по справі та/або заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні. Вказаною ухвалою Господарського суду Київської області від 06.01.2025 постановлено відкласти підготовче засідання та вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» вправі надати суду у письмовій формі у строк до 13.01.2025: додаткові докази по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних доказів іншій стороні; заяви та клопотання, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних заяв та/чи клопотань на адресу іншої сторони. 
92. Із вказаного вбачається, що суд першої інстанції не відхиляв клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а навпаки, надав Відповідачу можливість надати додаткові докази, заяви та клопотання (в тому числі про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи).
93. Таким чином, посилання Скаржника на підставу, передбачену пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України, у цьому випадку є необґрунтованим. 
94. Також Скаржник не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині розподілу витрат на правову допомогу, вважає його необґрунтованим, винесеним при неповному з`ясуванні обставин справи. 
95. Скаржник стверджує, що приймаючи оскаржуване рішення при розподілі витрат суд виходив із пропорційності їх розподілу на сторони у відповідності до розміру задоволених вимог, однак суд не здійснив вивчення та оцінку наданих представником Позивача доказів понесення витрат на правничу допомогу на предмет їх відповідності, доцільності та реальності. 
96. При цьому Скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 (що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу); у постановах від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 15.06.2021 у справі №912/1025/20 (не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність); у постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 (при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
97. Скаржник зауважує, що з долученої представником Позивача до суду першої інстанції копії акту прийому-передачі наданих послуг №2 до Додаткової угоди №1 та до договору про надання правової допомоги від 10.01.2024 вбачається відповідно до п.1,2,4,5,7,8,9 адвокат здійснив подання до Господарського суду Київської області відповідних документів, а також відповідно до п.8 - виготовив 5 екземплярів заяви, п.9 - виготовив копії заяви та направив сторонам.
98. Однак, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, послуги щодо направлення матеріалів до суду та сторонам, виготовлення копії (оформлення документальних матеріалів) не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок.
99. Крім того, за доводами Скаржника, судом першої інстанції не було досліджено, що з 15 позицій, вказаних в акті прийому-передачі наданих послуг №2 до Додаткової угоди №1 та до договору про надання правової допомоги від 10.01.2024, 8 позицій стосуються участі у судових засіданнях. Однак, на думку Скаржника, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції мав би звернути увагу на тривалість таких судових засідань. Зокрема, 18.02.2025 судове засідання тривало в період 17:24-18:05, а саме 41 хвилину. Засідання 04.02.2025 тривало в період 16:43-16:46, а саме 3 хвилини. 
100. Скаржник наполягає, що розмір адвокатського гонорару є неспівмірним з наданими послугами з правничої допомоги.
101. Господарський суд Київської області в оскаржуваному рішенні від 26 серпня 2025 року у цій справі стягнув з Відповідача на користь Позивача 348 315,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що витрати Позивача на правничу допомогу у сумі 550 000,00 грн, відповідно до статей 126, 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, ураховуючи також критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу.
102. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові щодо доводів Скаржника про необґрунтованість та неспівмірність із складністю справи заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що з огляду на те, що позовні вимоги Позивача задоволено частково, то витрати Позивача на професійну правничу допомогу покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 348 315,00 грн. Викладені в апеляційній скарзі доводи суд апеляційної інстанції оцінив як незгоду Скаржника з висновками суду щодо розподілу витрат Позивача на професійну правничу допомогу, які по суті такі висновки не спростовують, а тому визнані судом апеляційної інстанції юридично неспроможними.
103. З огляду на відсутність у тексті оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій у цій справі оцінки наданих Позивачем доказів на підтвердження складу і розміру витрат на професійну правничу допомогу, аналізу реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, Суд доходить висновку, що доводи Скаржника щодо не дослідження судами попередніх інстанцій наданих представником Позивача доказів понесення витрат на правничу допомогу, не надання їм оцінки на предмет їх відповідності, доцільності та реальності, та відповідно неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20, знайшли своє підтвердження. 
104. Разом з тим, усунути вказані недоліки оскаржуваних судових рішень Верховний Суд самостійно не може, оскільки обмежений приписами статті 300 ГПК України (такі повноваження віднесені до компетенції судів попередніх інстанцій).
105. Оскільки дослідження доказів та встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, є компетенцією судів попередніх інстанцій, враховуючи межі розгляду справи в суді касаційної інстанції, Суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025, та постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі № 911/136/17 підлягають скасуванню в частині заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а справа - передачі у скасованій частині на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
106. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
107. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
108. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).
109. З огляду на те, що заявлені Відповідачем у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, є обґрунтованими, суди попередніх інстанцій не врахували зазначені вище висновки Верховного Суду щодо застосування норми права, допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи межі розгляду справи в суді касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі № 911/136/17 підлягають скасуванню в частині заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а справа - передачі у цій частині на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
110. Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене вище, перевірити та дослідити документи, подані представником Позивача на підтвердження правомірності заявлення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надати їм належну правову оцінку, з`ясувати розмір обґрунтованих та пропорційних до предмета спору витрат Позивача на професійну допомогу з урахуванням критеріїв реальності (дійсності та необхідності) цих витрат які будуть покладені на сторону, та розумності їх розміру, а також із наданням належної правової оцінки усім аргументам учасників справи та ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.
Судові витрати
111. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього щодо залишеної без задоволення частини касаційної скарги.
112. Щодо задоволеної частини касаційної скарги Суд розподіл судових витрат не здійснює, оскільки справа передається на новий розгляд.
Керуючись статтями 300, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі № 911/136/17 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбакалія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" витрат на професійну правничу допомогу, скасувати. В іншій частині судові рішення у справі № 911/136/17 залишити без змін.
3. Справу № 911/136/17 у скасованій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
4. Поновити виконання рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі № 911/136/17, зупинені відповідно до ухвали Верховного Суду від 12.03.2026, в нескасованій частині.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

І. Кондратова