Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 201/51/25
Номер провадження2/711/180/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого – судді Казидуб О.Г.
 
за участю секретаря судового засідання Шульга А.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна, яка діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ЄДРПОУ 43453613) через систему «Електронний суд» звернулась до Жовтневого Районного суду м. Дніпропетровськ з позовом до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Місце реєстрації: АДРЕСА_1 , Місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) РНОКПП НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 листопада 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22039000548596.
 
Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному сайті банку та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором.
 
Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. 
 
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
 
28 березня 2024 року, згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 22039000548596 від 24 листопада 2021 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача.
 
Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором є обгрунтованою та документально підтвердженою та становить 45702 грн. 76 коп., з яких, заборгованість по тілу кредиту становить 34502 грн. 07 коп., заборгованість по відсотках 0,64 грн., заборгованість по комісії 11200 грн. 05 коп.
 
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 22039000548596 від 24.11.2021 року в розмірі 45702 грн. 76 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.
 
30 квітня 2025 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адвокат Трюхан Володимир Григорович, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» надав Відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 11200 грн. 05 коп. є необгрунтованими і до задоволення не підлягають, оскільки, обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемним.
 
Відносно заборгованості по відсоткам зазначає, що як вбачається з кредитного договору, кінцева дата повернення кредиту 24 листопада 2022 року. З наданих виписок по рахунку слідує, що з відповідача було списано нарахованих відсотків за користування кредитними коштами 0,12 грн. При цьому, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (складеного банком), вбачається, що відсотки нараховані до 29 лютого 2024 року (термін повернення кредиту зазначено 19 місяців, що суперечить кінцевій даті погашення кредиту та узгодженому графіку погашення).
 
Відносно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп. зазначає, що відповідач вважає, що сума за надання правової допомоги є значно завищеною і підлягає зменшенню судом.
 
Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
 
05 травня 2025 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна, яка діє в інтересах позивача, через систему «Електронний суд» надала Відповідь на Відзив, в якій вказує, наступне.
 
Відносно нарахування та стягнення комісії: відповідач під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі, з графіком щомісячних платежів за кредитним договором . Жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу відповідач не висловив та з ними погодився, про що свідчать його підписи.
 
Відносно нарахованих відсотків за Кредитним договором вказує, що розрахунок суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами нарахованих відповідно до Кредитного договору № 22039000548596 від 24.11.2021 року підтверджується наданим ТОВ «Цикл Фінанс» розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 27.03.2024 року.
 
Відносно витрат на професійну правничу допомогу вказують, що позивач здійснив всі заходи на підтвердження надання професійної правничої допомоги для подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за Кредитним договором з ОСОБА_1 .
 
Просить задоволити позовну заяву в повному обсязі.
 
03 липня 2025 року ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра дану цивільну справу передано на розгляд Придніпровському районному суду м. Черкаси.
 
21 серпня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.
 
20 січня 2026 року ухвалою суду зобов`язано ТОВ «ЦиклФінанс» для огляду в судовому засіданні надати документи.
 
Представник позивача за дорученням в судове засідання не з`явився, зазначивши в резолютивній частині позовної заяви про розгляд справи за відсутності представника. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
 
Адвокат Трюхан Володимир Григорович, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просить проводити судове засідання за його відсутності. Також, зазначив, що гне наполягає на перенесенні судового засідання, в зв`язку з невиконанням позивачем ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2026 року про витребування оригіналів документів. 
 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
 
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
 
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
 
Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 листопада 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22039000548596.
 
Відповідно до п. 1.1. Договору, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором.
 
Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 40000 грн. 00 коп.; строк кредитування 12 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 24 листопада 2022 року; цільове призначення: на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі: 0,001% річних; комісія за надання кредиту 0,00 грн.; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 24.11.2021 по 23.03.2022 – 5% від суми кредиту, з 24.03.2022 по23.06.2022 – 4% від суми кредиту, з 24.06.2022 по 23.09.2022 – 3% від суми кредиту; з 24.09.2022 по 24.11.2022 – 2% від суми кредиту. У разі неповернення суми кредиту в терміни, встановлені Договором (в дати передбачені Графіком платежів, в кінцеву дату повернення кредиту, або іншу дату, визначену банком у письмовій вимозі у випадку порушення клієнтом умов Договору), клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання, відповідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України) в розмірі 56% річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості на рахунок НОМЕР_2 . Умови, визначені в цьому пункті є істотними умовами Договору.
 
Сторона відповідача ОСОБА_1 не заперечувала факту отримання ним кредитних коштів.
 
Тобто, ОСОБА_1 підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти він не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання ним грошових коштів.
 
А тому, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаного правочину з приводу отримання ОСОБА_1 кредиту у АТ «Банк кредит Дніпро».
 
Крім того, судовому засіданні встановлено, що укладений між сторонами Кредитний договір № 22039000548596 від 24 листопада 2021 року відповідачем не оспорювався та не визнавався судом недійсним.
 
У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
 
При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснила погашення основної суми заборгованості та не повернула грошові кошти, отримані в кредит.
 
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
 
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
 
Натомість, відповідач належним чином не виконував кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість.
 
Також, встановлено, що 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору Факторингу № 28/03/24.
 
Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 28 березня 2024 року до Договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року, АТ «Банк Кредит Дніпро» передало, а фактор ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до відповідача.
 
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до п. 3.1. Договору, платежі щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Дати погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в розділі 4 цього кредитного договору.
 
Відповідно до п. 5.7.2. Договору, банк надав для ознайомлення в письмовій формі Паспорт споживчого кредиту.
 
Відповідно до п. 2 ч. 4 Паспорту споживчого щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 1 по 3 міс.- 2000 грн. 00 коп., з 4 по 6 міс. – 1600 грн. 00 коп., з 7 по 9 міс. – 1200 грн. 00 коп., з 10 по 12 міс. – 800 грн. 00 коп. від суми кредиту.
 
Суд зазначає, що відповідач під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив та з ними погодився, про що свідчать його підписи.
 
Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
 
В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача тіло кредиту в розмірі 34502 грн. 07 коп. та проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0 грн.64 коп.
 
Позивачем надано Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним Договором № 22039000548596 від 24.11.2021 року станом на 27 березня 2024 року, відповідно до якого загальна заборгованість відповідача складає 45702 грн. 74 коп., з яких, залишок прострочених відсотків 0,62 грн. 
 
На думку суду, вищезазначений розрахунок розміру заборгованості відповідає умовам Договору кредиту № 22039000548596 від 24.11.2021 року.
 
Відносно тверджень сторони відповідача у Відзиві на позовну заяву, що нарахування кредитором відсотків після закінчення строків кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст. 1048 ЦК України, суд зазначає наступне.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК зміст принципу свободи договору передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
 
Тлумачення як статті 3 ЦК загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК, свідчить, що принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки (постанова Верховного Суду від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17).
 
В судовому засіданні встановлено, що нарахування процентів ТОВ «Цикл Фінанс» здійснювалося у повній відповідності до умов договору та у визначені ним строки. 
 
Посилання відповідача на той факт, що нарахування відсотків відбулось поза межами строку кредитування свідчить про зловживання позивачем правом та на той факт, що позивач порушив вимоги ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки, порушуються принципи добросовісності, суд вважає безпідставними.
 
Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього Кредитного договору та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.
 
Також, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
 
Підписуючи кредитний договір відповідач ОСОБА_1 добровільно погодився з усіма його умовами, зокрема, з розміром процентної ставки, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України. 
 
Тлумачення як ст. 3 ЦК загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК, свідчить, що принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки (постанова Верховного Суду від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17).
 
Верховний Суд у постанові від 08.05.2018р. у справі № 910/1873/17 вказав, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
 
На думку суду, Відповідач ОСОБА_1 мав можливість не вступати у кредитні відносини з АТ «Банк Кредит Дніпро», якщо вважав встановлений розмір процентів несправедливим. Натомість, він свідомо та без будь-яких застережень погодив умови договору, що підтверджується його підписом. Отже, умови договору, в тому числі щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання сторонами.
 
Встановлено, що ОСОБА_1 , згідно укладеного з АТ «Банк Кредит Дніпро» Кредитного договору № 22039000548596 взяв на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок ним був порушений, 
 
Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості (за тілом кредиту та відсоткам), а тому наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині, приймається судом як достовірний.
 
Відносно позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії в розмірі 11200 грн. 05 коп., суд зазначає наступне.
 
Нарахування комісії передбачена п. 1.2. Кредитного договору № 22039000548596 від 24 листопада 2021 року.
 
Відповідач у Відзиві зазначає, що ця вимога є необгрунтованою і до задоволення не підлягає, оскільки, обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемним.
 
Суд наголошує, що укладений між сторонами Кредитний договір № 22039000548596 від 24 листопада 2021 року відповідачем не оспорювався, не визнавався судом недійсним та нікчемним.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
 
Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
 
Відповідно до п. 2 ч. 4 Паспорту споживчого кредиту зазначено розмір комісії за користування кредитними коштами, які були узгоджені з відповідачем, а тому, на думку суду, стягнення з відповідача заборгованості за надані додаткові послуги, які були узгоджені, є правомірними, а їх розмір чітко був визначений під час укладання договору.
 
Також, суд наголошує, що укладений між сторонами Кредитний договір № 22039000548596 від 24 листопада 2021 року відповідачем не оспорювався, не визнавався судом недійсним та нікчемним.
 
А тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості в загальному розмірі 45702 грн. 76 коп., з яких, заборгованість по тілу кредиту – 34502 грн. 07 коп., заборгованість по відсотках – 0 грн. 64 коп., заборгованість по комісії – 11200 грн. 05 коп.
 
Відносно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. 00 коп.
 
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
 
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
 
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: 
 
Договір про надання правової допомоги № 43453613 від 18 вересня 2024 року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко Марини Анатоліївни.
 
Відповідно до п. 4.1. Договору, загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.8 даного Договору, а також гонорар, який визначений у п. 4.9. даного Договору. Юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної в рахунку-фактурі.
 
Додаткову угоду № 22039000548596 до Договору № 43453613 про надання правової допомоги від 18 вересня 2024 року, укладену між адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною та ТОВ «Цикл Фінанс».
 
Ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Цикл Фінанс» на підставі Договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 43453613 від 18 вересня 2024 року адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною.
 
Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС № 10289/10 адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни.
 
Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості.
 
Акт № 22039000548596 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 18 грудня 2024 року, складеного між адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною та ТОВ «Цикл Фінанс».
 
Платіжну інструкцію від 25 грудня 2024 року, відповідно до якої ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило Дорошенко Марині Анатоліївні 6000 грн. 00 коп. Призначення платежу: оплата за юридичні послуги згідно Акту № 22039000548596 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги до Договору № 43453613 від 18.09.2024.
 
У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
 
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
 
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
 
У справі №922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
 
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
 
Суд враховує, що відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат.
 
Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, складністю справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.
 
Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 8042 від 26 грудня 2024 року.
 
А тому, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» підлягає стягненю судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.
 
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 22039000548596 від 24.11.2021 року в розмірі 45702 грн. 76 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.
Решті відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий:	  	О.  Г.  Казидуб