Справа № 675/1821/25 
Провадження № 2/675/195/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" травня 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., за участю: секретаря судового засідання – Хом`як І. Г., позивачки – ОСОБА_1 , представника позивачки – адвоката Кедруна Л. С., представника відповідача – адвоката Дацишиної М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника адвоката Кедруна Л. С. із позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.
ОСОБА_1 зазначає, що проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 15 листопада 2014 року по 24 серпня 2024 року. З 2020 року ОСОБА_2 постійно скаржився на головну біль та систематично звертався у лікувальні установи. У зв`язку з віком та погіршенням стану здоров`я він не міг працювати та фактично перебував на утриманні в позивачки. Син спадкодавця ОСОБА_2 мав із батьком неприязні стосунки, у зв`язку з чим вони тривалий час не спілкувались.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивачка належить до четвертої черги спадкоємців померлого як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років. Натомість відповідач є спадкоємцем першої черги.
ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 на підставі частини 5 статті 1224 ЦК України має бути усунуто від права на спадкування, оскільки за життя батька, який через похилий вік і погіршення стану здоров`я не міг працевлаштуватися, забезпечити своє належне проживання і лікування, відповідач ухилявся від надання йому допомоги.
За указаних обставин, позивачка просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28 січня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Іванова А. Б. про витребування доказів.
Ухвалою суду від 11 травня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Каруна В. П. про витребування доказів.
Ухвалою суду від 17 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кедрун Л. С. у судовому засіданні позов підтримали з зазначених у ньому підстав та просили його задовольнити.
Представник відповідача адвокат Дацишина М. В. проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що позивачка не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та не довела порушення її прав відповідачем.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява до задоволення не підлягає із наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 ЦПК України).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Плужненською сільською радою 27 серпня 2024 року.
Із заявою про виплату допомоги на поховання ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Хмельницькій області 29 серпня 2024 року звернулася ОСОБА_4 .
Згідно з довідкою Плужненської сільської ради від 07 листопада 2025 року № 1027 станом на день смерті ОСОБА_2 останній був зареєстрований у АДРЕСА_1 , інших осіб за вказаною адресою зареєстровано не було.
Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю. П. від 13 травня 2026 року № 269/01-16 згідно даних спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття спадщини та заяв про відмову від прийняття спадщини в спадковій справі немає.
За змістом довідки Плужненської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Ізяславський центр ПМСД» від 10 листопада 2025 року № 21 ОСОБА_2 звертався за медичною допомогою: 18 грудня 2020 року - забиття грудної клітини, 02 квітня 2021 року - ГРВІ, 20 липня 2022 року – артрит лівого ліктевого суглобу, 20 березня 2024 року – ІХС. а/с кардіосклероз з порушенням ритму, СН ІІ А ст. ФК ІІ.
Згідно з довідкою приватного підприємця ОСОБА_5 від 22 листопада 2025 року ОСОБА_2 у період з 2020 року по серпень 2024 року займався заготівлею та здачею лікарських рослин у пункт заготівлі ОСОБА_5 .
Також за змістом відомостей, наданих ГУ ПФУ в Хмельницькій області 12 лютого 2026 року, ОСОБА_2 звертався до пенсійних органів та одержував житлову субсидію на придбання твердого палива і оплату житлово-комунальних послуг у 2022-2024 роках.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом у будинку позивачки як сімейна пара протягом 10 років. Вони спільно утримували домашнє господарство, обробляли город, займалися заготівлею та здачею лікарських рослин у пункт заготівлі з метою отримання додаткового доходу. Зі слів ОСОБА_7 його син ОСОБА_8 відмовлявся спілкуватися із батьком. ОСОБА_9 скаржився на захворювання спини, у зв`язку з чим приймав ліки. Останній мав у власності автомобіль, який постійно використовував для власних потреб.
Свідок ОСОБА_10 надала суду аналогічні показання. Також пояснила, що ніколи не бачила, щоб діти ОСОБА_2 допомагали йому по господарству. Вказала, що ОСОБА_1 важко хворіє, у зв`язку з чим її співмешканець ОСОБА_2 піклувався про неї та придбавав їй ліки.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є сестрою відповідача по справі ОСОБА_2 . Ствердила, що їй не було відомо про наявність у її батька ОСОБА_7 будь-яких захворювань. Останній постійно важко працював до дня своєї смерті. Вказала, що батько ніколи не звертався до неї та відповідача за допомогою. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_2 разом із своєю дружиною здавав власноручно заготовлені лікарські рослини у належний свідку як підприємцю пункт заготівлі. 
Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі № 206/68/15-ц (провадження № 61-2254св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 441/509/16 (провадження № 61-27049св18).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 534/1318/17 (провадження № 61-1821св19) зазначено, що «вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Оскільки позивач не довела в установленому законом порядку, що вона є особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, а також не зверталася з позовом про одержання права на спадкування, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про безпідставність такої вимоги».
Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За правилами частини 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1270 ЦК установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачка не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та за офіційним місцем його проживання зареєстрована не була.
Крім того, суду не надано рішення про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та/або про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Отже, ОСОБА_1 не надала суду доказів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та набуття права на спадкування.
Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки.
Оскільки позивачка не довела в установленому законом порядку, що вона є особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги до задоволення не підлягають. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивачка ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 .
Повне рішення суду складене 08 червня 2026 року.

Суддя: В. І. Столковський