РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
22 травня 2026 року	Справа № 700/1283/25	
 	Номер провадження 2/495/1600/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Волкової Ю.Ф., 
із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮрКонсалт Груп Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
10.02.2026 представник ТОВ "ЮрКонсалт Груп Плюс" звернувся до суду ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12/45519309 від 20.04.2021 у сумі 83000 грн.
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та відповідачем укладено договір позики № 12/45519309, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн.
В подальшому, право вимоги за вказаним вище договором позики було відступлено від ТОВ «Партнерс Фінанс» до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (договір факторингу № 28122023 від 28 грудня 2023 року), від ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (договір факторингу № 17-04/ФК-25 від 17 квітня 2025 року), та від ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» до ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» (договір факторингу № 25-08/ФК-25 від 25 серпня 2025 року).
Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів і у нього виникла заборгованість у розмірі в сумі 83000 грн., з яких: 10000 грн - за тілом кредиту, 70200 грн - за нарахованими відсотками, 2800 грн за комісією.
1.2. Відзив на позовну заяву відповідач не подав.
2. Рух справи у суді 
Позов надійшов до суду 10.02.2026.
Ухвалою від 13.02.2026 вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
20.02.2026 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 25.02.2026 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за його відсутності; проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки; про поважність причин неявки або про відкладення розгляду справи суду не заявив.
Керуючись статтею 280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).
4. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 20.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та відповідачем укладено договір позики № 12/45519309, за умовами якого останній як позичальник, отримав грошові кошти (шляхом передачі; підписання договору підтверджує отримання суми позики у повному обсязі) в розмірі 10000,00 грн., строком на 365 днів, з обов`язком сплатити комісію 28% від суми позики, що становить 2800 грн, та відсотки за фіксованою ставкою 2% від суми позики за кожен день користування, що у загальному розмірі становить 28 080,00 грн.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позичальник повинен сплачувати позикодавцю проценти за договором за фіксованою ставкою 2% (два проценти) від суми позики за кожен день користування позикою в межах строку передбаченого п. 1.4 та п. 2.2 Договору у порядку, розмірі та строки встановлені в Графіку платежів, що у загальному розмірі становить 70200 грн.
Нарахування процентів на суму позики починається з 15-го дня користування позикою. 
Договір укладено в письмовій формі та власноруч підписано відповідачем.
Невід`ємною частиною цього договору є Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Партнер Фінанс» кредитних коштів.
28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №28122023 за яким до ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право вимоги за договором позики № 12/45519309 від 20.04.2021 року.
17 квітня 2025 року між ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» укладено Договір факторингу №17-04/ФК-25 за яким до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» перейшло право вимоги за договором позики № 12/45519309 від 20.04.2021 року.
25 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» укладено Договір факторингу №25-08/ФК-25, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» передає/відступає ТОВ ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №25-08/ФК-25 від 25.08.2025 року, Реєстру боржників до договору факторингу №25-08/ФК-25 від 25.05.2025 року ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 83000 грн.
Судом встановлено, що у справи наявні матеріали, що підтверджують відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача відносно відповідача за договором позики № 12/45519309 від 20.04.2021 року.
З розрахунку заборгованості за договором позики встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 83000 грн., з яких: 10000,00 грн. - за тілом кредиту, 70200 грн. - за нарахованими відсотками, 2800 грн. за комісією.
5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач зазначив, що ним не здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, оскільки законом не визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.
Відповідно до ч.1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.
Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.
Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.
Згідно з ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи(боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст.89 ЦПК України).
При цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1ст.82 ЦПК України).
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
6. Розподіл судових витрат
6.1 Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, зважаючи на таке:
Відповідно до ч.1 ст.133ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Представник позивача Бонтей М.В., як доказ понесення останнім витрат на послуги адвоката подав копію договору про надання правничої допомоги № 45714110 від 10.12.2025 року (далі договір), додаткову угоду № 3459713332 від 12.12.2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Горобей Р.Г., необхідних для надання правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої допомоги № 45714110 від 10.12.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Як встановлено заявлена сума витрат на правничу допомогу становить 6000 грн. На переконання суду така сума є непропорційною та несправедливою.
Керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України; керуючись принципом дійсності, необхідності, розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд знаходить необхідним зменшити суму правничої допомоги до 2 000 грн.
6.2 Судовий збір.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги, було задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп.
Керуючись статтями 525, 526, 530, 615, 626, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮрКонсалт Груп Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮрКонсалт Груп Плюс" заборгованість за кредитним договором 12/45519309 у сумі 83000 грн (вісімдесят три тисячі грн).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮрКонсалт Груп Плюс" витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн (дві тисячі грн); витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн). 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Дата складення повного судового рішення – 22.05.2026.
Повне найменування сторін:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮрКонсалт Груп Плюс", код ЄДОРПОУ: 45714110, місцезнаходження: вулиця Глибочицька, 17Б/503, місто Київ;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя          Ю.Ф. Волкова