Справа № 459/1616/26 	

Провадження № 2-а/459/16/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Штибель А. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Шептицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Шептицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області серії ЕНА №7001476 від 10.04.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Позовні вимоги позивач обгрунтовувує тим, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови 10.04.2026 о 12 год. 47 хв. у м. Шептицькоиу по вул. Сокальська, 6 він нібито, керуючи транспортним засобом марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», здійснивши зупинку в зоні його дії, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України. Позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення та зазначає, що зупинку транспортного засобу ним не було здійснено, оскільки його автомобіль був зупинений працівниками поліції за допомогою проблискових маячків службового автомобіля під час руху. Позивач вказує, що після зупинки транспортного засобу працівник поліції повідомив про нібито вчинене правопорушення та вимагав пред`явити документи, після чого повідомив про намір винести постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Не погоджуючись із такими діями, позивач заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, надання можливості скористатися правничою допомогою адвоката та відкладення розгляду справи на іншу дату, однак у задоволенні зазначених клопотань було безпідставно відмовлено. Крім цього, позивач зазначав, що інспектор поліції фактично не здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, не дослідив жодних доказів, не надав можливості реалізувати право на захист та лише вручив уже складену постанову. Також звертав увагу на те, що у постанові відсутні посилання на будь-які технічні засоби фото- чи відеофіксації, а відтак, на його думку, відповідач не володів належними та допустимими доказами на підтвердження факту вчинення правопорушення. Позивач вважає, що інкриміноване йому правопорушення було кваліфіковано без належного встановлення події та складу адміністративного правопорушення, а оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог статей КУпАП, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Також зазначив, що його право на правову допомогу було істотно обмежене, що свідчить про порушення права на захист під час розгляду справи. З огляду на викладене, позивач вважає постанову серії ЕНА №7001476 від 10.04.2026 незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою суду від 23.04.2026 було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.
05.05.2026 представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові. Представник відповідача зазначила, що поліцейський діяв у межах наданих повноважень та правомірно виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а факт правопорушення підтверджується відеозаписами із автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу та нагрудних камер поліцейських. За твердженням представника відповідача, з перегляду відеозапису вбачається, що транспортний засіб позивача перебував у зоні дії дорожнього знака 3.34 у стані зупинки, а сам позивач знаходився біля автомобіля, після чого сів за кермо та лише після під`їзду службового автомобіля увімкнув покажчик повороту. У зв`язку з цим представник відповідача заперечує доводи позивача про те, що транспортний засіб був зупинений виключно працівниками поліції під час руху. Також представник відповідача зазначила, що під час винесення постанови позивачу було роз`яснено суть вчиненого правопорушення, порядок розгляду справи та права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Щодо доводів позивача про необґрунтовану відмову в задоволенні клопотань про ознайомлення з матеріалами справи, залучення адвоката та відкладення розгляду справи, представник відповідача посилалась на пояснення працівника поліції, відповідно до яких позивач під час спілкування з працівниками поліції повідомляв, що вже консультується з адвокатом телефоном, а заявлене клопотання про відкладення розгляду справи було розцінене як спосіб уникнення адміністративної відповідальності. Крім цього, представник відповідача звернула увагу, що після винесення постанови позивач звертався зі скаргою до Шептицького районного відділу поліції, за результатами розгляду якої постанову залишено без змін, а скаргу без задоволення. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову.
11.05.2026 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.
Позивач просив проводити розгляд даної справи без його участі.
Представник відповідача також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 
Представник відповідача Шептицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, заяв чи клопотань до суду не подавав.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. 
У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, на підставі ст. 229 КАС України, суд вирішив справу розглянути у письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення виготовлено 11 травня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 5 травня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 11 травня 2026 року в силу ч.5 ст. 250 КАС України. 
Ознайомившись із матеріалами справи, всебічно дослідивши докази з точки зору їх повноти та достатності, суд прийшов др. наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕНА №7001476 від 10.04.2026 водій ОСОБА_1 10.04.2026 о 12 год. 47 хв. у м. Шептицькому по вул. Сокальська, 6, керуючи транспортним засобом марки «HONDA ACCORD», д. н. з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», здійснивши зупинку в зоні його дії, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а. с. 6).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих правил.
У пункті 15 ПДР України визначено правила зупинки та стоянки.
Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п.п. 15.1). За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка, чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п.п. 15.2). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 , а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом (п.п. 15.3).
Відповідно до розділу 33 ПДР України знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знака 3.34 поширюється на той бік дороги, на якому такий встановлений. Зона дії знака 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, вказаною нормою права передбачена відповідальність за декілька правопорушень, об`єктивні сторони яких, зокрема, полягають: у порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Таким чином, зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.
Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Так, з постанови серії ЕНА №7001476 від 10.04.2026 встановлено, що водій ОСОБА_1 10.04.2026 о 12 год. 47 хв. у м. Шептицькому по вул. Сокальська, 6, керуючи транспортним засобом марки «HONDA ACCORD», д. н. з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», здійснивши зупинку в зоні його дії, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень
З відеозаписів портативного відеореєстратора службового автомобіля поліції та нагрудних камер працівників поліції, що долучені до матеріалів справи вбачається, що 10.04.2026 під час патрулювання по вул. Сокальській, 6 у м. Шептицькому працівниками поліції було виявлено транспортний засіб марки «HONDA ACCORD», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено». На момент виявлення транспортний засіб знаходився у нерухомому стані із увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Із відеозапису також убачається, що після зупинки службового автомобіля поліції та виходу працівників поліції водій увімкнув лівий покажчик повороту, повідомивши працівникам поліції, що вже від`їжджає. Під час спілкування з працівниками поліції на запитання щодо причини зупинки у забороненому місці позивач фактично не заперечував цього та повідомив, що бачив відповідний дорожній знак. Крім цього, під час встановлення особи водія позивач добровільно надав працівникам поліції дані паспорта та посвідчення водія. З відеозапису також вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено позивачу його права та обов`язки. Надалі позивач здійснив телефонний дзвінок особі, яку представив адвокатом, та увімкнув гучний зв`язок для спілкування останнього з працівником поліції. Під час розгляду матеріалів справи позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи та перенесення винесення постанови на іншу дату. Однак, працівником поліції у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено з мотивів відсутності об`єктивних підстав для його задоволення та з урахуванням необхідності оперативного розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після розгляду матеріалів справи позивача було повідомлено про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., за результатами чого було складено відповідну постанову.
Отже, даним відеозаписом підтверджується зупинка транспортного засобу марки «HONDA ACCORD», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено».
Тому, суд критично оцінює доводи позивача щодо відсутності доказів здійснення ним зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака 3.34 та посилання на те, що зупинка була здійснена виключно на вимогу працівників поліції, оскільки наявні у матеріалах справи відеозаписи та фотоматеріали спростовують такі доводи позивача.
Окрім цього, суд враховує і те, що сама по собі обставина увімкнення позивачем аварійної сигналізації під час перебування транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», за відсутності доказів вимушеної зупинки, не звільняє його від обов`язку дотримання вимог Правил дорожнього руху України
Також суд не бере до уваги доводи позивача щодо не роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП, оскільки наявне в матеріалах справи відео спростовує вказані твердження позивача.
Щодо відмови працівника поліції у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, то суд роз`яснює, що такі дії працівника поліції узгоджуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення та відносяться до дискреційних повноважень посадової особи при розгляді справи, оскільки закон не встановлює обов`язку відкладати розгляд справи після заявлення такого клопотання. За відсутності належного обґрунтування необхідності відкладення розгляду справи відмова у задоволенні такого клопотання є правомірною та не свідчить про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Доводи позивача щодо порушення працівниками поліції його права на правову допомогу, права на захист під час розгляду даної справи також не заслуговують на увагу суду, оскільки на відеозаписі зафіксовано як позивач спілкується по телефону з особою, яку представляє адвокатом, що свідчить про те, що у праві на захист він обмежений не був.
Наявний відеозапис підтверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було з`ясовано всі фактичні обставини, враховано усні пояснення особи, встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та правомірно винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №7001476 від 10.04.2026 містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17, постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17).
Відповідачем свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, виконано. На підставі зібраних та оцінених доказів, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та такою, що прийнята з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог п. 8.4 в ПДР України підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач прийняв до уваги під час прийняття оскаржуваної постанови.
При цьому, позивачем у порушення вимог ч. 1 ст. 77 КАС України суду не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та які спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.
Згідно з положеннями ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, підстав для її скасування немає, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 5-9, 13, 72-77, 90, 134, 139, 241-246 КАС України, ст. ст. 122, 268, 280, 287, 288, 293 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Шептицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено 11.05.2026.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до 
Відповідач: Головне управління національної поліції у Львівській області (ЄДРПОУ: 40108833, адреса: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3), 
Відповідач:Шептицький районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Львівській області (адреса: м. Шептицький, 8А)

Суддя:       М.  В.  Мельникович