ЄУН 387/1888/25
Номер провадження по справі 2/387/250/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 02 грудня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 9864322 від 20 лютого 2023 року в загальному розмірі 56 025 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», було укладено договір про споживчий кредит № 9864322, підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За умовами зазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти у сумі 15 000 грн шляхом безготівкового перерахування на вказаний ним картковий рахунок та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також інші платежі, передбачені умовами договору.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачу обумовлені договором кредитні кошти. Водночас відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, кредитні кошти та нараховані платежі у встановлені договором строки не повернув.
29 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 97-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9864322.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 56 025 грн 00 коп., з яких: 15 000 грн 00 коп. — заборгованість за тілом кредиту, 40 275 грн 00 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом та 750 грн 00 коп. — заборгованість за комісією.
Посилаючись на наявність зазначеної заборгованості та відсутність її добровільного погашення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення адресату з відміткою оператора поштового зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, якщо така особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав, про причини його неподання суд не повідомив, зустрічного позову не пред`явив, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України справа підлягає вирішенню за наявними у ній матеріалами.
Процесуальні дії суду
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2025 відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін .
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.04.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» зареєстроване як юридична особа та здійснює діяльність, зокрема, за видом економічної діяльності 64.92 «Інші види кредитування».
20 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9864322.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 15 000 грн строком на 105 календарних днів, починаючи з 20 лютого 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором.
Згідно з пунктом 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, які включають проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту (без урахування суми кредиту), становлять 41 475 грн, а орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 961,00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь кредитний період становить 56 475 гривень.
Відповідно до підпункту 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 750 грн та нараховується одноразово за ставкою 5 % від суми кредиту.
Згідно з підпунктом 1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом першого періоду користування кредитом становлять 225 грн та нараховуються за ставкою 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Факт надання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 94023475 від 20.02.2023, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15 000 гривень.
Крім того, згідно з листом АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-1244 від 14.01.2026 на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зараховано грошові кошти у сумі 15 000 грн, що додатково підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Відповідно до графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит № 9864322 від 20.02.2023, загальна сума платежів за договором становить 56 025 грн, з яких: 15 000 грн — сума кредиту, 40 275 грн — проценти за користування кредитом та 750 грн — комісія за надання кредиту.
29 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 97-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, визначеними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 9864322 у розмірі 52 875 грн, з яких: 15 000 грн — заборгованість за основною сумою кредиту, 37 125 грн — заборгованість за процентами та 750 грн — заборгованість за комісією.
З наданих позивачем виписки з особового рахунку відповідача та відомості про отримання і погашення грошових коштів за договором про споживчий кредит № 9864322 від 20.02.2023 вбачається, що відповідач платежів на погашення кредитної заборгованості не здійснював.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 12.11.2025 утворилася заборгованість у розмірі 56 025 грн, яка складається з 15 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 40 275 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 750 грн заборгованості за комісією.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію вищевказаний договір про споживчий кредит №9864322 від 20.02.2023 прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
У ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
У ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідно до п.п. 1.5.2 договору про споживчий кредит №9864322 від 20.02.2023 проценти за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування нараховувалися за ставкою 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом.
Разом з тим із наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором вбачається, що починаючи з 08.03.2023 проценти нараховувалися не за п. 1.5.2 договору, а за п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору, про що прямо зазначено у розрахунку заборгованості. Розмір таких нарахувань становив 450 грн щоденно, що відповідає 3 % від суми неповернутого кредиту.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд виходить із такого.
З наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9864322 від 20.02.2023 встановлено, що проценти за користування кредитом нараховувалися за різними умовами договору.
Так, у період з 21.02.2023 по 07.03.2023 включно проценти нараховувалися відповідно до п.п. 1.5.2 договору за ставкою 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що становило 15 грн щоденно.
Зазначений період охоплює 15 календарних днів, а тому загальний розмір процентів, нарахованих відповідно до п.п. 1.5.2 договору, становить: 15 грн ? 15 днів = 225 грн.
Отже, сума 225 грн є процентами за правомірне користування кредитними коштами у розумінні статті 1048 ЦК України та безпосередньо передбачена умовами кредитного договору.
Разом із тим із наданої відомості про щоденні нарахування вбачається, що починаючи з 08.03.2023 проценти нараховувалися вже відповідно до п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору у розмірі 450 грн щоденно, що становить 3 % від суми кредиту 15 000 грн.
Судом встановлено, що такі нарахування здійснювалися у період з 08.03.2023 по 29.05.2023 включно, а саме: з 08.03.2023 по 31.03.2023 – 24 календарні дні; протягом квітня 2023 року – 30 календарних днів; з 01.05.2023 по 29.05.2023 – 29 календарних днів. Загальна кількість днів становить 83 календарні дні.
Таким чином, сума процентів, нарахованих відповідно до п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору, складає: 450 грн ? 83 дні = 37 350 гривень.
Отже, із дослідженої судом відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що загальна сума нарахованих процентів становить: 225 грн + 37 350 грн = 37 575 гривень.
Водночас у витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 та у виписці з особового рахунку позивач зазначає про наявність заборгованості за процентами у розмірі 40 275 гривень.
Таким чином, заявлена позивачем сума процентів перевищує суму, підтверджену наданою відомістю про щоденні нарахування, на: 40 275 грн – 37 575 грн = 2 700 гривень.
Зазначена різниця відповідає шести дням нарахування по 450 грн за день (2 700 грн : 450 грн = 6 днів).
Разом із тим жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували нарахування зазначених 2 700 грн, матеріали справи не містять, а тому в цій частині розрахунок позивача є недоведеним.
Крім того, аналіз змісту п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору свідчить про те, що передбачені ними нарахування у розмірі 3 % на день здійснюються у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту та фактично є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц зазначила, що після спливу строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати договірні проценти за користування кредитом, а його права забезпечуються положеннями частини другої статті 625 ЦК України.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції закону на момент виникнення правовідносин) у період дії воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки кредитний договір № 9864322 укладено 20.02.2023 під час дії воєнного стану, а нарахування за п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору за своєю правовою природою є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд доходить висновку, що такі нарахування не підлягають стягненню з відповідача.
За таких обставин обґрунтованими та доведеними є вимоги позивача лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 000 грн та процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до п.п. 1.5.2 договору, в сумі 225 гривень.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, становить 15 225 гривень.
Суд також дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 750,00 грн з огляду на таке.
Відповідно до статті 1054 ЦК України надання кредитодавцем грошових коштів є його основним обов`язком за кредитним договором. Отже, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися окремою оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 520/2614/17 зазначив, що надання кредиту не є самостійною послугою, яка надається позичальнику за окрему плату, а тому встановлення комісії виключно за надання кредитних коштів суперечить правовій природі кредитних правовідносин.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 та від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16, відповідно до яких встановлення кредитодавцем плати за дії, що здійснюються ним на виконання власних договірних обов`язків, не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг.
Оскільки комісія у розмірі 750,00 грн встановлена саме за надання кредиту, тобто за дії, які становлять обов`язок кредитодавця за кредитним договором, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її стягнення з відповідача.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Seryavin and Others v. Ukraine» (№ 4909/04, § 58, від 10 лютого 2010 року) зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди мотивувати свої рішення, це не означає необхідності надавати детальну відповідь на кожен довід сторін. Обсяг мотивування залежить від характеру рішення та обставин конкретної справи.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою — третьою статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт надання послуг № Д/8391 від 12.11.2025, детальний опис виконаних робіт та ордер на надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, ціною позову та значенням справи для сторони.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд також враховує правові висновки Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких компенсації підлягають лише фактичні, необхідні та розумні витрати.
Оцінюючи подані докази, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн є завищеними з огляду на характер та складність спору. Дана справа є типовим спором про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, не потребувала значного обсягу процесуальної діяльності представника позивача, а відповідач відзиву не подавав та участі у розгляді справи не брав.
З огляду на викладене, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, принципи розумності, співмірності та справедливості судових витрат, суд вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, у сумі 4 000,00 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 15 225,00 грн із заявлених 56 025,00 грн, частка задоволених позовних вимог становить 27,18 %.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 658 грн 29 коп.; витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 087 грн 02 коп., що становить 27,18 % від визначеного судом розміру таких витрат (4 000,00 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 207, 526, 530, 1046, 1050, 1054, 1077, 1081 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 9864322 від 20 лютого 2023 року в розмірі 15 225 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок — заборгованість за тілом кредиту; 225 (двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок — проценти за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати зі сплати судового збору в розмірі 658 (шістсот п`ятдесят вісім) гривень 29 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 087 (одна тисяча вісімдесят сім) гривень 02 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
В поряку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, місто Львів, Львівська область, код ЄДРПОУ 35234236;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І. П.