ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/912/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Луцович М.М.,
при секретарі судового засідання – Гапак А.Ю.,
за участю:
представник позивача – не з`явився,
представник відповідача – Маланій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Волошина Августина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення-повідомлення від 30.06.2025 року №0619335-2408-0718. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування. За весь час здійснення підприємницької діяльності проводив наступні господарські операції: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний вид діяльності); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.46 Розведення свиней; 01.47 Розведення свійської птиці; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 81.30 Надання ландшафтних послуг. Позивач вказує, що є власником будівлі, відкормча ферма сільськогосподарського призначення (літ. Б) загальною площею 1 373, 9 кв.м. за адресою : АДРЕСА_2 (ДК 018 2000 – 1271.1; ДК 018 2023 – 1271.1, функціональне призначення – для вирощування дрібної рогатої худоби) та земельної ділянки, кадастровий номер 2110200000:01:063:0006, загальною площею 1,9951 га, та будучи фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, використовував земельні ділянки у своїй господарській діяльності. Згідно підпунктом ж п.п.2.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників(юридичних та фізичних осіб), які віднесені до класу «будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000,та НК 018:2023 та класифіковано як будівлі для тваринництва (1271.1), і не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, діяльність яких класифікується у секції А КВЕД ДК 009:2010 Сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство. Вважає дії ГУ ДПС у Закарпатській області щодо нарахування суми податкового зобов`язання на загальну суму 48773,45 гривень за 2024 рік є безпідставними та необґрунтованими.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого з позовними вимогами не погоджується у повному обсязі та вважає їх безпідставними. Зазначає, що в декларації платника єдиного податку за 2024 рік, обсяг доходу за звітний (податковий період) вказаний загальною сумою, що унеможливлює встановлення, яка частина цього доходу отримана саме від діяльності, пов`язаної з сільськогосподарською. Наявність у декларації доходів за загальними кодами діяльності не підтверджує використання саме «будівлі, відкормчої ферми сільськогосподарського призначення» в господарській діяльності. При цьому позивачем не наведено жодних правових норм чи обставин, які б передбачали звільнення фізичних осіб-підприємців, які застосовують спрощену систему оподаткування, від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, або інших пільг щодо цього податку. Вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 №0619335-2408-0718, яким визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік у розмірі 48773,45 грн, прийняте у межах повноважень, у порядку та спосіб, що визначені Податковим кодексом України, та повністю відповідає нормам чинного законодавства.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2026 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, та просила суд відмовити у задоволенні позову. 
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. 
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. 
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.46 Розведення свиней, 01.47 Розведення свійської птиці, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин, 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у., 81.29 Інші види діяльності із прибирання, 81.30 Надання ландшафтних послуг.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку відповідача на спрощеній системі оподаткування.
Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебуває нерухоме майно - нежитлова будівля, відкормча ферма сільськогосподарського призначення загальною площею 1373,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
13.09.2023 року позивачем було направлено повідомлення за формою « 20-ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, а саме: відкормча ферма за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з долученого до матеріалів справи позивачем експертного висновку Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» АС1 № 2423601 від 23.08.2024 року вбачається, що вищевказане нерухоме майно за функціональним призначенням за державним класифікатором будівель та споруд ДК018:2000 (НК018:2023) відповідає коду 1271.1 (1271) для вирощування дрібної рогатої худоби.
Головним управління ДПС у Закарпатській області було сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення щодо об`єкту нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1373.90 кв. м, від 30.06.2025 № 0619335-2408-0718, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2024 рік в сумі 48773,45 грн (за об`єкт нерухомості, з типом об`єкта нерухомого майна «нежитлова будiвля»).
Вважаючи винесене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд вказує таке. 
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
За правилами підпункту 266.1.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з пп. 266.2.1 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Як передбачено пп. 266.3.1 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 266.3.2 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з пп. 266.5.1 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Вимогами пп. 266.1.1 ст. 266 ПК України установлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Як передбачено пп. 266.7.1 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 266.7.2 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно, а платником такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Однак, суд звертає увагу, що закон передбачає й деякі виключення з цього правила.
Так, згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Тобто, у розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сукупно наступних умов:
- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;
- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Отже, в межах спірних правовідносин слід встановити чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні чинного законодавства та встановити факт використання ним спірних нежитлових будівель, як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури, в межах сільськогосподарських потреб.
Так, за визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачеих цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.
Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 500/2407/18 постанова від 24 лютого 2020 року.
Однак, суд звертає увагу, що лише сам по собі факт наявності у власності позивача будівель призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку його, як сільськогосподарського товаровиробника.
Крім цього, необхідно зауважити, що згідно п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Суд зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Отже, підтвердженням використання об`єктів нерухомості протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності є первинні документи бухгалтерського обліку. Такими первинними документами, серед інших, можуть виступати: акт введення будівлі в експлуатацію; акт введення в експлуатацію основних засобів (обладнання), яке використовується у процесі господарської діяльності; акти приймання-передачі; розрахунки амортизації; товарно-транспортні накладні; касові чеки; накладні; платіжні доручення; внутрішні акти на переміщення сировини/товару тощо.
На думку суду, зазначеними документами, за умови їх ідентифікації із вказаними будівлями, може підтверджуватися факт ведення господарської діяльності, зокрема сільськогосподарського товаровиробництва.
Однак, суд звертає увагу, що такі документи до матеріалів справи не подано.
До позовної справи позивач надав копію свідоцтва про реєстрацію машини на трактор колісний р/н НОМЕР_2 , марки LOVOL (FOTON), проте, згідно з цим документом, власником рухомого майна є інша особа - ОСОБА_2 , який є власником об`єкту нежитлової нерухомості – «будівля, відкормча ферма сільськогосподарського призначення» за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 316,80 кв. м., та заявляє про право на пільгу в оподаткуванні вказаного нерухомого майна з посиланням на наявність у власності трактора колісного р/н АО 09981, марки LOVOL (FOTON), який він використовує у сільськогосподарській діяльності (адміністративна справа № 260/3873/25).
Суд зазначає, що наявність техніки підтверджує лише факт володіння рухомим майном. Позивачем не надано жодних документів, які б пов`язували роботу цієї техніки з експлуатацією будівлі ферми. Більше того, наявність техніки не підтверджує використання такого об`єкта в господарській діяльності.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що належними доказами не підтверджено, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві приватної власності у податковий період, за який нарахований податкові зобов`язання, використовувалося ФОП ОСОБА_1 безпосередньо для здійснення сільськогосподарського товаровиробництва.
З огляду на те, що позивач не надав належних доказів, а матеріали справи не підтверджують статус ФОП ОСОБА_1 як сільськогосподарського товаровиробника, він не відповідає встановленим законодавством умовам для звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
У зв`язку з цим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах наданих повноважень та відповідно до вимог законодавства, а тому є правомірним.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За результатами розгляду справи судом встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача у цій справі від 30.06.2025 № 0619335-2408-0718 відповідає критеріям, які визначені у частині другій статті 2 КАС України, а тому правові підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, на думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його рішення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Волошина Августина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	М.М. Луцович	

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 06.07.2026 року.