Справа № 161/9086/26 
Провадження № 2-о/161/353/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Колісник А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника звернувся до суду із вказаною заявою.
В обґрунтування вимог вказує, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаному документі його прізвище вказано як « ОСОБА_2 », що не збігається з вірним прізвищем « ОСОБА_3 », яке в подальшому було змінено на « ОСОБА_4 ». 
Можливості виправити допущену помилку у позасудовому порядку на даний час немає, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до документа.
З огляду на наведене, заявник просить суд встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів.
Ухвалою судді від 05.05.2026 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.
Заявник у письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу.
Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 06.12.1996 року та зареєстрованого у реєстрову книгу за №23153 заявнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).
Зі змісту вказаного документу вбачається, що при видачі документу була допущенна помилка в написанні прізвища заявника, а саме: вказано « ОСОБА_2 », замість вірного « ОСОБА_3 ».
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 змінив прізвище на « ОСОБА_4 », про що 23 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис Відділом РАЦС ЛРУЮ Волинської області (а.с.8).
Згідно даних свідоцтва про народження від 24.11.1990 року колишнє прізвище заявника вказано як « ОСОБА_3 » (а.с.9).
З матеріалів справи вбачається, що виправлення розбіжності написання прізвища заявниці у документі в позасудовому порядку не виявляється можливим, зважаючи на відсутність механізму внесення таких змін.
Вказана невідповідність в зазначенні реквізитів прізвища особи, перешкоджають ОСОБА_1 реалізувати своє право власності в повній мірі (а.с.5).
Досліджені судом докази вказують на належність розглядуваного свідоцтва про право власності на квартиру – ОСОБА_6 .
На переконання суду, наявність розбіжності в написанні прізвища особи у вказаних документах виникла внаслідок людського фактору.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258, 259, 263, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_5 , в подальшому змінившому прізвище на « ОСОБА_4 » (РНОКПП НОМЕР_2 ), свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_3 від 06 грудня 1996 року, виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів на ім`я « ОСОБА_7 » (щодо посвідчення права його спільної сумісної власності на квартиру, за адресою АДРЕСА_2 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 22 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області          В.В. Черняк