Справа №345/2124/26 
Провадження № 2/345/1896/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 6 справу за позовом  ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
в с т а н о в и в:
Представник позивача адвокат Бойко Р.Б. звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Позовні вимоги мотивує тим, що 17 січня 2024 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно та майнові права ОСОБА_1 , посвідчивши його старостою Середньоугринівського старостинського округу № 3 Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєструвавши в установленому порядку. Після смерті спадкодавця позивачка як спадкоємець за заповітом у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак при зверненні до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 16.03.2026 у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. На думку позивача, така відмова унеможливлює реалізацію її спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за їх захистом. Позивач зазначає, що до складу спадкового майна входить індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на які підтверджується належними доказами, зокрема випискою з погосподарської книги, технічною документацією та архівними копіями державних актів на право власності на земельні ділянки. Вказує, що зазначене майно не вибуло з власності спадкодавця за життя та входить до складу спадщини відповідно до положень цивільного законодавства України. На підставі наведеного представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки позасудовий порядок оформлення спадщини є неможливим через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2026 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.05.2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. 
У судове засідання ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 не з`явилися, однак представник позивача – адвокат Бойко Р.Б. подав заяву в якій просив розглядати справу у його та позивача відсутності та винести рішення на підставі наданих доказів, позовні вимоги підтримує та просить суд задоволити їх у повному обсязі. 
У судове засідання представник Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зазначеній заяві просив здійснити розгляд справи без участі представника Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за наявними в матеріалах справи документами. Заперечення щодо поданої позовної заяви з боку Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Судом встановлено, що 17 січня 2024 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно та майнові права ОСОБА_1 , посвідчивши його старостою Середньоугринівського старостинського округу № 3 Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєструвавши в установленому порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим відкрилася спадщина після її смерті.
Після смерті спадкодавця позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом.
До складу спадщини входить індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно технічної документації, збудований у 1959 році та не є самочинним будівництвом.
Право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок підтверджується випискою від 06.11.2025 № 182 з погосподарської книги.
Також до складу спадщини входять дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення: площею 0,3600 га (кадастровий номер 2622886700:02:001:0040) та площею 0,3100 га (кадастровий номер 2622886700:02:004:0097), право власності на які підтверджується архівними копіями державних актів, а також листом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 24.03.2026 № 29-9-0.331-1690/0/2-26.
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу для оформлення спадкових прав, однак постановою від 16 березня 2026 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
У зв`язку з неможливістю оформлення спадщини у нотаріальному порядку ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, який подано представником позивача 30 березня 2026 року.
Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 
З огляду на те, що спірні об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки, щодо яких заявлено позовні вимоги, знаходяться на території Новицької територіальної громади, належним відповідачем у даній справі є Новицька сільська рада Калуського району Івано-Франківської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 
Як вище зазначено, померлою ОСОБА_3 за життя було складено заповіт, відповідно до якого все майно, що належало їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_1 .
Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачкою спадкових прав після смерті ОСОБА_3 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Суд зазначає, що фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).
У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).
За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.
За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.
Таким чином, враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був збудований до 1991 року (відповідно до технічного паспорта рік спорудження будинку – 1959 р.), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.
Суд зазначає, що житловий будинок, який входить до складу спадщини, збудований до 05 серпня 1992 року, у зв`язку з чим первинна державна реєстрація права власності на нього не проводилася, що відповідає порядку, який існував на момент його зведення. Відсутність державної реєстрації права власності не свідчить про відсутність у спадкодавця права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна та не перешкоджає його спадкуванню.
Щодо земельних ділянок, їх належність спадкодавцю підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 24.03.2026 № 29-9-0.331-1690/0/2-26.
До зазначеного листа додано архівні копії виданих на ім`я ОСОБА_3 державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ЯЖ № 169754 від 09.12.2008 та серії ЯЖ № 169280 від 09.12.2008.
З наведених державних актів вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належали дві земельні ділянки, а саме: площею 0,3600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622886700:02:001:0040, та площею 0,3100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622886700:02:004:0097.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що зазначене нерухоме майно та земельні ділянки належали спадкодавцю на праві власності, не припинилися внаслідок її смерті та відповідно до статті 1218 ЦК України входять до складу спадщини.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Одним із способів набуття права власності є спадкування.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. ст. 1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом або за законом, які заявили б права на спадкове майно, не встановлено, спадкова справа не містить відомостей про наявність інших осіб, які прийняли спадщину.
Отже, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються належними й допустимими доказами. Встановлені судом обставини свідчать про те, що спадкодавець за життя була власником спірного майна, яке не вибуло з її власності та входить до складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України, а позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, у зв`язку з чим набуває право на захист свого спадкового права шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 322, 328, 373, 1218, 1220-1223, 1234-1236, 1268-1270, ч. 1 ст. 1274 ЦК України, та керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цілому на індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,3600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622886700:02:001:0040; земельну ділянку площею 0,3100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622886700:02:004:0097.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: