Номер провадження 2/754/5374/26
Справа №754/2159/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

23 квітня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,
позивачки ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В:
Зміст позовних вимог
13 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення із даною заявою і до досягнення дитиною повноліття. 
Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки, на той час - ОСОБА_4 , народився син - ОСОБА_5 . На момент народження сина, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , з яким в подальшому розірвала шлюб і прийняла своє дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 .
24 травня 2014 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ) та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління у місті Києві зроблено актовий запис № 595 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
29 січня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/30328/14-ц ОСОБА_6 позбавлений батьківських прав щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 серпня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 755/11304/15-ц прийнято рішення про усиновлення чоловіком позивачки - ОСОБА_2 її сина від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до зазначеного рішення Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/11304/15-ц були змінені в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження: відомості про дитину: прізвище - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 », ім`я - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 », по батькові - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 »; відомості про батька: прізвище - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 », власне ім`я - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_2 », дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_3 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
28 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві видано повторне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого батьком дитини - ОСОБА_3 зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .
Позивачка зазначає, що спочатку її життя з відповідачем складалося вдало, проте з 2024 року сім`я перестала фактично існувати у зв`язку з тим, що відповідач постійно виказував до неї неповагу, вчиняв сварки, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, в тому числі і публічних місцях у підвищеному тоні, що принижувало її як особистість і соромило як людину.
З листопада 2025 року сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету, позивачкою подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Дніпровського районного суду міста Києва, провадження відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа № 755/24401/25, рішення не прийнято. 
З листопада 2025 року позивачка з сином проживають, як і раніше за місцем реєстрації, окремо від відповідача, і син перебуває на повному її утриманні.
Відповідач на даний час у вихованні дитини та утриманні участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає.
Відзив на позовну заяву
У відзиві на позовну заяву відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково. Відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Водночас, відповідач заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки його доходу, оскільки він є особою з інвалідністю та має серйозні вади серця, є непрацюючим і його єдиний дохід становить пенсію по інвалідності в розмірі 3700 грн. Також на утриманні у відповідача перебувають його батьки пенсіонери. Відповідач вказує, що добровільно надає фінансову допомогу на утримання дитини в розмірі близько 2000,00 грн на місяць, що підтверджується банківськими виписками.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого вказані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
24 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_15 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління у місті Києві, актовий запис № 595.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року у справі № 755/30328/14-ц позбавлено батьківських прав ОСОБА_6 щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року у справі № 755/11304/15-ц задоволено заяву ОСОБА_2 про усиновлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі цього рішення були внесені зміни в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження: відомості про дитину: прізвище - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 », ім`я - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 », по батькові - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 »; відомості про батька: прізвище - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 », власне ім`я - « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_2 », дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_3 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
28 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві видано повторне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого батьком дитини ОСОБА_3 зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .
Норми права та мотиви суду
Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.
Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.
Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 СК України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 183 ЦПК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Статтею 81 СК України встановлено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 14 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У листі Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 19.09.2024 йдеться про те, що за результатами ретельного вивчення медико-експертної документації, об`єктивних даних, з урахуванням консультативного висновку НДІ РОІ (ННЛК) ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 07.05.2024 № 658, за наявною патологією, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, наказу МОЗ України від 05.09.2011 №561, ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» прийнято рішення про встановлення відповідачу III (третьої) групи інвалідності за загальним захворюванням, терміном на два роки.
У цій справі суд встановив, що відповідно до копії трудової книжки відповідач був працевлаштований у ПАТ Акціонерний банк «Південний» (працював на посаді водія), однак звільнився за власним бажанням 06.02.2026, тобто перед поданням позовної заяви про стягнення аліментів (13.02.2026).
Отримана судом відповідь № 2639783 від 23.04.2026 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2025 року по 1 квартал 2026 року підтверджує, що відповідач отримував заробітну плату та пенсійні внески.
Оскільки стан здоров`я відповідача дозволяв йому працювати і відповідач звільнився з роботи за власним бажанням саме перед поданням позивачкою позову про стягнення аліментів, тому суд відхиляє доводи відповідача в цій частині і вважає, що вони не можуть бути підставою для визначення меншого розміру аліментів, ніж той, про який просить позивачка.
Окрім того, суд відхиляє доводи відповідача про те, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, адже самі по собі копії пенсійних посвідчень ОСОБА_16 та ОСОБА_17 без інших доказів понесення відповідачем фінансових витрат не доводять факту їх утримання.
Доводи відповідача про те, що він добровільно перераховує дитині щомісячно близько 2000,00 грн в місяць (щотижня 500,00 грн) також не можуть бути підставою для визначення меншого розміру аліментів, ніж той, про який просить позивачка, оскільки відповідач не надав доказів того, що у нього з доходу є лише пенсія, що становить 3700,00 грн; у даному випадку навпаки перерахування коштів лише додатково доводить той факт, що відповідач має можливість сплачувати кошти.
Тому, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2026 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Щодо судових витрат
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2026 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2026.
Суддя Деснянського
районного суду міста Києва Оксана Гринчак