ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"19" травня 2026 р. Справа № 924/266/26 
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши справу 
за позовом Фермерського господарства "Мисюрівське" Хмельницький район, с. Паньківці
до Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницька область, Хмельницький район, селище Стара Синява 
про визнання протиправним та скасування рішення №72-98/2026 від 26.02.2026р. та визнання укладеним Додаткову угоду №1 про поновлення Договору оренди землі від 24.02.2014р.

За участю представників сторін: 
від позивача – Безносик А.О. в режимі ВКЗ
від відповідача – Волошина І.В. - згідно ордера 

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.
12.03.2026р. до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Мисюрівське" Хмельницький район, с. Паньківці до Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницька область, Хмельницький район, селище Стара Синява про визнання протиправним та скасування рішення №72-98/2026 від 26.02.2026р. та визнання укладеним Додаткову угоду №1 про поновлення Договору оренди землі від 24.02.2014р.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.04.2025р. вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюку І.В.
Ухвалою суду від 16.03.26 відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11 год. 00 хв. "21" квітня 2026р. 
У підготовчому засіданні 21.04.2026р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про залишення без задоволення клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання. Крім цього, постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 14:30 год. 05.05.2026р.
У підготовчому засіданні 05.05.2026р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про задоволення клопотання про поновлення строку на подання відзиву та долучає відзив до матеріалів справи. Крім цього постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до слухання по суті на 10:30 год 19.05.2026р.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позов. 
Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.
Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.). 
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. 
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною. 
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
24.02.2014р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області, в особі відділу Держгеокадастру у Старсинявському районі (Орендодавець) та Мушкет С.С. в особі ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №6, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6824482500:04:027:0001 для ведення фермерського господарства яка знаходиться на території Івківської сільської ради, Старосинявського району, Хмельницької області за межами населеного пункту.
Відповідно до п. 8 зазначеного договору, цей договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
07.03.2024р. між Старосинявською селищною радою (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір про внесення змін до договору оренди від 24.02.2024р. 
Відповідно п. 1 вказаного договору, Орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 01.02 для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 6824482500:04:027:0001, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, за межами населеного пункту с. Мисюрівка на території Старосинявської селищної ради. 
Згідно п. 8 Договору від 07.03.2024р. його укладено терміном на 12 років. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Датою укладення є 24 лютого 2014 року
Пунктом 9 зазначеного договору, після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір укласти договір оренди на новий строк. Разом з листом-повідомленням Орендар направляє Орендодавцю проект договору. Лист-повідомлення про поновлення договору Орендар направляє Орендодавцю цінним листом з описом вкладення або вручає особисто з проставленням підпису Орендодавця та дати отримання (на другому примірнику).
Право оренди земельної ділянки кадастровий номер: 6824482500:04:027:0001 площею 41.5368 га зареєстровано за ФГ "Мисюрівське" 25.02.2014р., номер запису про інше речове право - 4777694.
Керуючись п. 9. договору та ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (у відповідній редакції) ФГ "Мисюрівське" направило на адресу Старосинявської селищної ради лист-повідомлення від 23.01.2026р. щодо наміру скористатися переважним правом на поновлення договору. В додаток до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі додано проект додаткової угоди.
Рішенням Старосинявської селищної ради від 26.02.2026р. № 72-98/2026 "Про відмову в поновленні (продовженні) договору оренди землі №6 від 24 лютого 2014 року" відмовлено у продовженні (поновленні) терміну дії Договору. 
Оскільки ФГ "Мисюрівське" не погоджується з рішенням Старосинявської селищної ради від 26.02.2026р. № 72-98/2026 та відмовою у поновленні договору оренди землі №6 від 24.02.2014р. позивач звернувся з позовом до суду про визнання протиправним та скасування рішення №72-98/2026 від 26.02.2026р. та визнання укладеним Додаткову угоду №1 про поновлення Договору оренди землі від 24.02.2014р.
Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне. 
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що була чинною на момент укладення договору оренди земельної ділянки. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення дії договору оренди у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної і комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Відмова, а також зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржена у суді.
Розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-ІІ від 05 грудня 2019р., було доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту: Правила, визначені статтею 126-1 Земельного Кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами чинними на момент їх укладення.
Відтак, на момент укладення зазначеного договору оренди земельної ділянки чинною була редакція ст.33 Закону України "Про оренду землі" у наведеній вище редакції. Позивач зазначає, що належно виконував обов`язки за умовами договору, а тому має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, тобто на його поновлення. 
Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Суд зауважував, що оскільки відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у даних спірних правовідносинах є орендар. Тому у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.
Зазначені правові висновки враховані та викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2021 у справах № 917/103/20, № 917/104/20, від 10.11.2021 №917/105/20.
Також, за висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18, факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення має самостійне правове значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої ст. 33 Закону України "Про оренду землі", якщо орендар дотримався процедури, встановленої, зокрема, частиною третьою ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а саме надав до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проект додаткової угоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, сформовано такий правовий висновок: «Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-ХІV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше».
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст.26, ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Частинами першою, другою ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
У пункті 4.6 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 910/4790/20 вказано, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення. Таким чином, закріплений в ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" принцип колегіальності місцевого самоврядування та вимоги пункту 34 частини 1 статті 26 зазначеного Закону передбачають прийняття рішення з питання регулювання земельних відносин, у тому числі з розгляду клопотань про надання в оренду земельних ділянок, укладення, зміни, продовження, поновлення договорів оренди землі, виключно колегіально на пленарному засіданні ради у формі рішення ради.
Частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа- повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
У постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 Велика Палата Верховного Суду щодо порядку поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі” (у редакції Закону № 161 -XIV) уточнила свої висновки, а саме "стаття 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-ІХ мала назву "Поновлення договору оренди землі", тобто була цілком присвячена процедурам такого поновлення. Проте вони за змістом приписів указаної статті відрізнялися від тих, які пропонують застосувати позивач і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. Так, згідно з частиною першою цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Таке формулювання зазначеного припису у сукупності з назвою статті 33 Закону № 161-XIV й іншими її приписами не підтверджує доводи позивача та висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду про те, що лише частина шоста цієї статті визначала правила поновлення договору оренди землі, які виключали необхідність вчинення активних дій орендарем. Конструкція ст. 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-ІХ передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої статті 33 Закону № 161- XIV). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону). Отже, стаття 33 Закону № 161- XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар".
Враховуючи встановлені судами обставини своєчасного звернення позивача до відповідача з заявою про поновлення договору оренди, надання ним проекту додаткової угоди про поновлення договору на той самий строк (і на тих самих умовах), рішення відповідача про відмови у поновленні договору оренди після закінчення строку його дії та продовження використання земельної ділянки, а також відсутність заперечення саме селищної ради протягом місяця після закінчення строку дії договору. Верховний Суд вважає, що суди неправильно застосували частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки за наведених обставин наявні підстави для задоволення вимог позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди.
Наведені правові висновки Верховного Суду суд зобов`язаний враховувати під час розгляду зазначеної справи, у відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ч.4 ст. 236 ГПК України.
Разом з тим, рішення Старосинявської селищної ради від 26.02.2026 № 72-98/2026 "Про відмову в поновленні (продовженні) договору оренди землі №6 від 24 лютого 2014 року" винесено з порушенням визначеного статті 33 ЗУ "Про оренду землі", а тому вказане рішення є незаконним і таким, що порушує право Орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки у передбачений ст. 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб і у визначеному даною нормою порядку.
Оскільки позивач надіслав відповідачу листи-повідосмлення про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки разом із проектам додаткової угоди до договору оренди, а Відповідач безпідставно відмовив Позивачу у поновленні дії договору оренди земельної ділянки рішенням Старосинявської селищної ради від 26.02.2026 № 72-98/2026. Враховуючи ту обставину, що позивач продовжує використовувати зазначену земельну ділянку за цільовим призначенням, тому у ФГ "Мисюрівське" виникло право на поновлення дії зазначеного договору оренди на новий строк, відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Враховуючи вищевказане, наведені вище положення ГПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 

Скасувати Рішення Старосинявської селищної ради від 26.02.2026 № 72-98/2026 "Про відмову в поновленні (продовженні) договору оренди землі №6 від 24 лютого 2014 року".

Визнати укладеною між Старосинявською селищною радою (Код ЄДРПОУ 04402824) та ФЕРМЕРСЬКИМ ГОСПОДАРСТВОМ "МИСЮРІВСЬКЕ" (Код ЄДРПОУ 38595014) Додаткову угоду № 1 про поновлення Договору оренди землі від 24.02.2014, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис № 4777694) щодо земельної ділянки кадастровий номер 6824482500:04:027:0001 площею 41.5368 га. на той самий строк. 

Стягнути з Старосинявської селищної ради (31400, Хмельницька область, Хмельницький район, селище Стара Синява, вул. Франка І., буд. 8, код ЄДРПОУ 04402824) на користь Фермерського господарства "МИСЮРІВСЬКЕ" (31445, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Паньківці, вул. Святкова, буд. 7, код ЄДРПОУ 38595014) 6 656,00 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору. 
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 28.05.2026р. 

Рішення надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети.

Суддя І.В. Заярнюк