УХВАЛА
23 червня 2026 року
м. Київ
справа № 759/18634/25
провадження № 61-8239ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Мартєва С. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:
визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14:06 год у груповому чаті месенджера Viberу групі «Наш кооператив», а саме твердження: «… учора ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоє хлопців з нашого будинку: (ім`я не вказується), ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1 вибивали мені двері ногами і вогнегасником при цьому з погрозами і хамськими матюками…)» в частині, що стосується ОСОБА_2 ;
зобов`язати ОСОБА_1 спростувати зазначену недостовірну інформацію про ОСОБА_2 протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, у такий же спосіб, у який вона була поширена - шляхом повідомлення про ухвалене судове рішення, включаючи публікацію його резолютивної частини, в груповому чаті месенджера Viberу групі «Наш кооператив», мешканців житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
Святошинський районний суд міста Києва рішенням від 17 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовив.
Київський апеляційний суд постановою від 04 червня 2026 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2026 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив частково.
Визнав недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14:06 год у груповому чаті месенджера Viber у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме твердження: «… учора ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоє хлопців з нашого будинку: (ім`я не вказується), ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1 вибивали мені двері ногами і вогнегасником при цьому з погрозами і хамськими матюками…)» в частині, що стосується ОСОБА_2 .
Зобов`язав ОСОБА_1 спростувати зазначену недостовірну інформацію про ОСОБА_2 протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, у такий же спосіб, у який вона була поширена - шляхом повідомлення про ухвалене судове рішення, включаючи публікацію його резолютивної частини, в груповому чаті месенджера Viber у групі «Наш кооператив», мешканців житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.
У червні 2026 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Київський апеляційний суд додатковою постановою від 15 червня 2026 року заяву ОСОБА_2 задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 239,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 6 000 грн.
19 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2026 року.
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови 
у відкритті касаційного провадження немає.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявниця посилається:
на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку);
на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Також до касаційної скарги додано клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року та додаткової постанови цього ж суду від 15 червня 2026 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Клопотання мотивовано тим, що у разі передчасного виконання оскаржуваних судових рішень існує потенційна неможливість повноцінного відновлення порушених прав відповідачки, що є достатніми підставами для зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року та додаткової постанови цього ж суду від 15 червня 2026 року.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання або дії судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення. У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та / або витрат.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
(далі - Конвенція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.
Вказані у клопотанні ОСОБА_1 доводи містять підстави для висновку про часткове задоволення клопотання, а саме про необхідність зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року в частині визнання інформації недостовірною до закінчення її перегляду у касаційному порядку. 
Водночас щодо оскаржуваних судових рішень в частині зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат, які в цій частині підлягають примусовому виконанню, клопотання ОСОБА_1 не містить доводів про необхідність зупинення їх виконання. В обґрунтування наведених у клопотанні обставин заявниця не надала доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваних судових рішень у вказаних частинах, зокрема доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення в частині зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат, що також убачається з інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження, тому наразі не доведено реальність настання обставин, на які вона посилається.
Ураховуючи вказане, у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року в частині зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування моральної шкоди та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2026 року в частині стягнення судових витрат до закінчення їх перегляду в касаційному порядку необхідно відмовити.
Суд звертає увагу, що у разі вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваних судових рішень, заявниця не позбавлена права повторно звернутися із заявою (клопотанням) про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року в частині зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування моральної шкоди та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2026 року в частині стягнення судових витрат до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, з наведенням обґрунтування вказаними належними та допустимими доказами.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати зі Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу 
№ 759/18634/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання дії судових рішень задовольнити частково.
Зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 04 червня 2026 року в частині вирішення позовних вимог про визнання інформації недостовірною до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Роз`яснити учасникам справи їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 	І. М. Фаловська С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв