26.05.26
22-ц/812/854/26
Провадження № 22-ц/812/854/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
26 травня 2026 року м. Миколаїв
справа № 490/5915/23
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.  
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою представником - адвокатом Ярошевським Георгієм Вікторовичем, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 03 лютого 2026 року під головуванням судді Чулупа О.С., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 13 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та  ОСОБА_1  був укладений кредитний договір №014/08-112/65330, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 55000 доларів США на 120 місяців зі строком повернення 13 липня 2017 року. В подальшому між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та  ОСОБА_1 неодноразово укладалися додаткові угоди: 27 березня 2009 року № 014/08-112/65330/У, відповідно до якої з 15 квітня 2009 року до 15 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів; 07 червня 2010 року № 014/08-112/65330/У1, відповідно до якої строк кредиту збільшено на 120 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту - 13.07.2027 року; 29 серпня 2016 року № 014/08-112/65330/81-1-0-00/25426, відповідно до умов якої сторони визнали, що станом на 29 серпня 2016 року розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 40 378,18 доларів США, сторони погодили змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку за курсом 19 грн. за 1 долар США та змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за процентами з доларів США на гривні із розрахунку за курсом 25,442357 грн. за 1 долар США, у зв`язку з чим з дати змін основна сума боргу за кредитом збільшується на заборгованість за процентами в розмірі 38 678 грн., в зв`язку з чим сума непогашеного основного боргу становить 776 979 грн28 коп., процентна ставка – 19 % річних, дата остаточного погашення кредиту - 13.07.2027 року. Також 29 серпня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 014/08-112/65330/81-1-0-00/25427, якою встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 17% річних. 
Крім того, з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 014/08-112/65330/ІІ від 13 липня 2007 року, за яким поручитель зобов`язався нести відповідальність перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. 29 серпня 2016 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 014/08-112/65330/п від 13.07.2007 року, відповідно до якої поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору та додаткової угоди до нього від 29 серпня 2016 року № 014/08-112/65330/81-1-0-00/25426, за умовами яких позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірі 776979,28 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19% річних.
Як вказав позивач, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 22 березня 2023 року у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 600526 грн 06 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 534467 грн 69 коп., заборгованості за відсотками 66058 грн 37 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками – 60 581 грн 91 коп., яку АТ «Райффайзен Банк» просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 – адвокат Ярошевський Г.В. - вказував, що донька його довірителя - ОСОБА_1 - до певного часу сплачувала кредит, проте внаслідок повномасштабного вторгнення втратила постійну роботу, внаслідок чого була не в змозі своєчасно погашати кредитну заборгованість. В свою чергу ОСОБА_2 є пенсіонером, отримує невелику пенсію, яка також не дозволяє йому у повній мірі погасити кредитну заборгованість. Крім того вважав необґрунтованим наданий позивачем розрахунок заборгованості.
У відповіді на відзив АТ «Райффайзен Банк» вказало, що обставини, на які посилається відповідач, не звільняють відповідачів від виконання зобов`язань за кредитним договором, а долучена до позовної заяви копія виписки по рахунку та розрахунок заборгованості станом на 22 березня 2023 року є належними доказами на підтвердження розміру заборгованості. 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором 014/08-112/65330 від 13.07.2007 року в розмірі 565 300,23 грн. з яких: 499 241,86 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 66 058,37 грн. – заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі по 4239,56 грн. з кожного.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за наданим кредитом, що підлягає стягненню. Водночас, згідно висновку експерта № СЕ-19/115-24/24317-ЕК від 30.04.2025 року заборгованість за тілом кредиту становить 499241,86 грн., з неї прострочена заборгованість – 69662,05 грн., заборгованість за процентами по кредиту становить 90710,54 грн. з неї прострочена заборгованість становить 86501,58 грн. Вказана заборгованість сторонами не була спростована, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 565300,23 грн. з яких: 499241,86 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 66058,37 грн. – заборгованість за відсотками (тобто в межах заявлених позивачем вимог про стягнення відсотків).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Ярошевський Г.В., посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин справи, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Ярошевський Г.В. зазначав, що позивачем не надано Додаток №1 до договору, яким визначається розмір щомісячного платежу та графік погашення, а також Додаток №2, яким підтверджується розрахунок сукупної вартості кредиту. Апелянт також посилається на те, що станом на 29 серпня 2016 року (на момент реструктуризації) сума заборгованості мала становити не більше 28 887 доларів США, а не 40 378,18 доларів США, як зазначає Банк. Також звертав увагу, що з висновку експерта від 30.04.2025 вбачається, що на дослідження не було надано усіх квитанцій про оплату по кредитному договору, зокрема за період з 13.07.2007 по 29.08.2016, також не було надано усі банківські виписки стосовно відображення погашення саме відсотків по даному кредитному договору за відповідний період. Викладене унеможливлює документально підтвердити обґрунтованість розрахунку боргу. Окрім того вказує, що поручитель може нести відповідальність тільки в разі дійсного порушення прав кредитора. Натомість кредитором не доведено в суді належними та допустимими доказами факт порушення його прав з боку боржника ОСОБА_1 та наявність дійсної вимоги. Апелянт також посилається на те, що з висновку експерта від 30.04.2025, встановлено, що згідно наданих документів, за період з 13.03.2007 по 29.08.2016 ОСОБА_1 було внесено в рамках кредитного договору №014/08-11265330 від 13.07.2007 грошові кошти в загальній сумі 55144,76 доларів США, тобто вона повернула (і навіть значно більше, з врахуванням оплат після 29.08.2016 року), ніж отримала в кредит. з вказаної суми спрямовано на: погашення відсотків по кредиту - 39002,71 доларів США. Погашення самого тіла кредиту – 16142,05 долар США. Таким чином є очевидно несправедливою перевагою отримання банком доходу по кредиту у вигляді відсотків (отриманий дохід на 22 860 доларів США більше тіла кредиту), що суперечить основним засадам цивільного законодавства, оскільки несе несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Суд не перевірив залишок заборгованості ОСОБА_1 , який підлягає стягненню із на користь позивача, не звернув увагу на відсутність обґрунтованого розрахунку позивача. В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 у заяві про призначення судової експертизи від 22.04.2024 навів свій розрахунок боргу, проте суд першої інстанції взагалі не взяв його до уваги та не мотивував його відхилення.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк» вважало необґрунтованими доводи апелянта, що сума заборгованості на момент реструктуризації мала становити 28 887 доларів США, оскільки висновком експерта від 30.04.2025 року встановлено, що основна сума заборгованості 38 857,95 доларів США станом на 29 серпня 2016 року документально підтверджується. Окрім того, позивач звертає увагу, що залишок заборгованості на 29 серпня 2016 року узгоджувався сторонами шляхом підписання 29 серпня 2016 року додаткових угод до кредитного договору та договору поруки, що спростовує твердження апелянта, щодо непоінформованості про суму боргу, що залишилась станом на 29 серпня 2016 року. ОСОБА_2 надавав згоду на зміну умов кредитного договору відповідно до всіх додаткових угод та підтверджував, що його зобов`язання як поручителя зберігаються та забезпечують виконання зобов`язань позичальника. З урахуванням викладеного АТ «Райффайзен Банк» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат Ярошевський Г.В. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.
Представник позивача – адвокат Куриш В.І. - заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені, що було підтверджено адвокатом Ярошевським Г.В., який, як і представник позивача, вважав можливим розгляд справи за їх відсутності. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
За змістом частини першої, другої ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено і підтверджуються матеріалами справи, що 13 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/08-112/65330, відповідно до п.1.1 якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 55 000 доларів США, а відповідачка зобов`язалась належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних, строк повернення кредиту – 13 липня 2017 року.
13 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 014/08-112/65330/ІІ, згідно якого останній зобов`язався перед банком відповідати по борговим зобов`язанням боржника – ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № 014/08-112/65330 від 13 липня 2007 року.
27 березня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 014/08-112/65330/У, відповідно до якої з 15 квітня 2009 року до 15 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів.
07 червня 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 014/08-112/65330/У1, відповідно до якої строк кредиту збільшено на 120 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту 13.07.2027 року.
29 серпня 2016 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 014/08-112/65330/81-1-0-00/25426, відповідно до умов якої сторони визнали, що станом на 29 серпня 2016 року розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 40 378,18 доларів США, що за курсом НБУ, який діє на дату укладення цієї Додаткової угоди, становить 1 027 316,07 грн., в тому числі: 38 857,95 доларів США – основна сума кредиту, 1520,23 доларів США – проценти нараховані за користування кредитом. 
Згідно п .1.2 вказаної угоди сторони погодили змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку за курсом 19 грн. за 1 долар США, у зв`язку з чим розмір основної суми боргу за кредитом становить 738 301,05 грн. та підлягає сплаті на умовах цієї Додаткової угоди. 
Відповідно до п. 1.3. сторони погодили змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за процентами з доларів США на гривні за офіційним курсом НБУ, який діє на дату зміни валюти зобов`язання - 25,442357 грн. за 1 долар США, у зв`язку з чим розмір процентів, нарахованих за користування кредитом, становить 38 678,23 грн.
В пункті 2 вказаної Додаткової угоди сторони узгодили, що з дати змін основна сума боргу за кредитом збільшується на заборгованість за процентами в розмірі 38 678,23 грн., в зв`язку з чим сума непогашеного основного боргу становить 776 979грн28коп.
Згідно пунктів 2.1 та 2.5.1 угоди сторони домовились, що з дати змін проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 19% річних дата остаточного погашення кредиту - 13.07.2027 року.
Також 29 серпня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 014/08-112/65330/81-1-0-00/25427 до кредитного договору від 13 липня 2007 року, згідно п. 1 якої встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 17% річних. 
29 серпня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 014/08-112/65330/п від 13.07.2007 року, відповідно до якої поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору та додаткової угоди до нього від 29 серпня 2016 року № 014/08-112/65330/81-1-0-00/25426, за умовами яких позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірі 776979,28 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19% річних.
У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Позивач свої зобов`язання за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором 13 липня 2007 року № 014/08-112/65330 виконало, надавши відповідачці грошові кошти в обумовленому Договором розмірі, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 10) та визнається відповідачами.
Разом із тим позичальницею обов`язки по своєчасному поверненню передбачених кредитним договором із додатковими угодами до нього платежів виконувались неналежним чином, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 13.07.2007 року по 29.11.2023 року, з якої вбачається, що остання користувалась кредитними коштами, здійснювала операції з часткового погашення кредитної заборгованості, проте з порушенням передбачених умовами договору строків та розмірів погашення (т. 1 а.с. 155-194).
З матеріалів справи слідує, що 27 березня 2023 року АТ «Райффайзен Банк» направило відповідачам вимогами про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, в яких ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність сплатити протягом 15 днів з моменту направлення вимог прострочену заборгованість (т.1 а.с. 43-50).
Ca oaeeo ianoaaei АТ «Райффайзен Банк» a?aiia?aii ai oiia oeeaaaiiai aiaiai?o (i.5.5. iniiaiiai aiaiai?o) oa ?. 2 no. 1050 OE Oe?a?ie ci?iea e?ioaaee no?ie iiaaoaiiy e?aaeoo.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором 014/08-112/65330 від 13 липня 2007 року становить 600 526,06 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 534 467,69 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом – 23 244,40 грн.), заборгованість за відсотками – 66 058,37 грн. ( в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 60 581,91 грн.).
Разом із тим висновком проведеної у справі за клопотанням представника ОСОБА_2 – адвоката Ярошевського Г.В. - судово-економічної експертизи № СЕ-19/115-24/24317-ЕК від 30.04.2025 року, виконання якої було доручено експерту Миколаївського науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України, було встановлено, що заборгованість за тілом кредиту становить 499 241,86 грн., з неї прострочена заборгованість – 69 662,05 грн., заборгованість за процентами по кредиту становить 90 710,54 грн., з неї прострочена заборгованість становить 86501,58 грн. (т. 2 а.с. 185-219).
Встановлений експертним висновком розмір кредитної заборгованості сторонами не був спростований. Доказів погашення вказаної заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, відповідачами не надано.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором, частково задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту – в розмірі 499 241,86 грн.
Водночас, суд правомірно керувався тим, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За такого, хоча висновком судової експертизи було встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за процентами по кредиту становить 90 710,54 грн., суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачів в рахунок вказаної заборгованості в розмірі 66058,37 грн, тобто в межах заявлених позивачем вимог.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Не спростовують таких висновків і посилання апеляційної скарги на те, що при проведенні експертизи на дослідження експерту не були надані додатки до договору, яким визначається розмір щомісячного платежу, графік погашення та розрахунок сукупної вартості кредиту, а також усі квитанції про оплату по кредитному договору банківські виписки стосовно відображення погашення. 
Так, зміст наданих експерту для дослідження кредитного договору до додаткових угод до нього містить зокрема розмір заборгованості, процентну ставку за користування кредитними коштами, порядок погашення заборгованості – ануїтетними платежами, строк кредитування. Клопотань від експертної установи про надання додаткових матеріалів не надходило. Також для дослідження експерту були надані виписка по рахунку відповідачки за період з 13.07.2007 року по 29.11.2023 року (т. 1 а.с. 155-194) та усі надані представником відповідача квитанції про погашення кредитної заборгованості.
При цьому апелянтом не було надано квитанцій про погашення кредитної заборгованості, які б не були враховані експертом при складанні експертного висновку.
За таких обставин відсутні підстави ставити під сумнів висновки проведеної у справі судово-економічної експертизи, які не суперечать зібраним у справі доказам. 
Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 29 серпня 2016 року сума заборгованості мала становити не більше 28 887 доларів США, а не 40 378,18 доларів США, як зазначає Банк, колегія судів відхиляє, оскільки розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 29 серпня 2016 року був узгоджений нею та ОСОБА_2 у Додаткових угодах до кредитного договору та договору поруки від 29 серпня 2016 року, якими розмір заборгованості за основним боргом на вказану дату сторони узгодили в сумі 776 979грн28коп.
Вказані Додаткові угоди відповідачі в установленому порядку не оспорювали.
За такого суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги розрахунки ОСОБА_2 , викладені у заяві про призначення судової експертизи від 22.04.2024 року.
З огляду на викладене не можна вважати обґрунтованими посилання апеляційної скарги на очевидно несправедливу перевагу отримання банком доходу по кредиту у вигляді відсотків, розмір яких також був узгоджений ОСОБА_1 і АТ «Райффайзен Банк» у Додатковій угоді.
Отже доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то і відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених апелянтом за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Ярошевським Георгієм Вікторовичем, - залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 01 червня 2026 року.