ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/3849/25	Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М. 	
Провадження № 22-ц/817/555/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року, ухвалене суддею Шульгач Н.М. у цивільній справі за позовом акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21.01.2023 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. На підставі анкети-заяви відповідачу видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17.12.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 60 151,45 грн, з яких: 43 095,26 грн – заборгованість за тілом кредиту, 17 056,19 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача та вирішити питання розподілу судових витрат. 
Заочним рішенням Кременецького районного суду від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.01.2023 року у розмірі 43 095,26 грн та 1735,52 грн судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням в частині відмови у стягненні процентів, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в зазначеній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитом, оскільки залишив поза увагою належні докази погодження сторонами істотних умов кредитного договору, зокрема підписану відповідачем заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, в якій прямо визначено вид кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок погашення заборгованості, а також підписаний електронним підписом паспорт споживчого кредиту, що містить аналогічні умови кредитування. Скаржник зазначає, що відповідач, отримавши кредитну картку, користуючись кредитними коштами та здійснюючи операції по рахунку, фактично акцептував умови кредитування, а тому висновок суду про непогодження умов щодо сплати процентів не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону. 
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється. 
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Обставини справи.
Судом встановлено, що 21.01.2023 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У підписаній заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, що розміщені на сайті www.a-bank.com.ua складають договір про надання банківських послуг.
Крім того, 21.01.2023 року ОСОБА_1 електронним підписом підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, де міститься істотні умови кредитування, зокрема: вид кредиту — кредитний ліміт на поточний рахунок; пільговий період користування кредитним лімітом — до 62 днів за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду — процентна ставка 3,4% на місяць (40,8% річних); строк кредитування — 240 місяців; порядок погашення — щомісячно, у розмірі не менше 4% від заборгованості та нарахованих процентів. 
Також, 21.01.2023 року відповідачем підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту, умовами якого передбачено процентні ставки за різними типами кредитного продуктів, зокрема, по карта “зелена”, процентна ставка 3,4% на місяць (40,8% річних).
Із довідки за картами, виданої за підписом голови правління АТ«А-Банк» Кандаурова Ю.В. вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видані картки: № НОМЕР_2 строком дії до грудня місяця 2031 року, № НОМЕР_3 строком дії до грудня місяця 2031 року.
Відповідно до довідки за лімітами ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.01.2023 року за період з 21.01.2023 по 17.12.2025 встановлено такі кредитні ліміти: 22.02.2023 року збільшено кредитний ліміт 11000 грн; 22.02.2023 збільшено кредитний ліміт 11000 грн., 17.11.2023 збільшено кредитний ліміт до 43100 грн. 
З виписки по картці за період з 21.01.2023 року по 17.12.2025 року вбачається, що відповідач користувався відкритим йому рахунком та регулярно використовував кошти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувався кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту. 
Крім того, із вказаної виписки видно, що ОСОБА_1 к1ористувався саме виданими йому картами, нора з маскою: № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .
Відповідного до розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.01.2023 року укладеного між АТ «А-БАНК» та відповідачем станом на 17.12.2025 року становить 60151,45 грн, яка складається із: 43095,26 грн - заборгованість за кредитом; 17056,19 грн - заборгованість по відсотках.  
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Виходячи зі змісту цієї норми права, істотними умовами кредитного договору є предмет, сума, строк повернення та проценти за користування кредитним коштами.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю правовою природою кредитний договір може бути публічним договором (ст. 633 ЦК України), договором приєднання (ст. 634 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526ЦК України).
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ч. 1ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч.3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом у розмірі 17 056,19 грн, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів досягнення між сторонами у письмовій формі домовленості щодо істотних умов кредитного договору в частині розміру та порядку нарахування процентів, оскільки в анкеті-заяві позичальника процентна ставка безпосередньо не зазначена, надані позивачем витяги з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів не містять підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати доведеним погодження відповідачем саме тих умов кредитування, на які посилається позивач. Крім того, суд вказав, що надані матеріали не дають можливості достеменно встановити, за якими саме тарифами здійснювався розрахунок процентів, оскільки у документах відсутні належні відомості щодо конкретної картки, виданої відповідачу, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення процентів за користування кредитом. 
З таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.
По-перше, дійшовши висновку про відсутність між сторонами письмової домовленості щодо сплати процентів за користування кредитом, суд першої інстанції не врахував, що істотні умови кредитування погоджені сторонами не лише шляхом підписання анкети-заяви, а й в підписаній відповідачем 21.01.2023 року заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, яка містить чітко визначені умови кредитування, зокрема вид кредиту, пільговий період користування кредитними коштами, процентну ставку у розмірі 3,4 % на місяць (40,8 % річних), строк кредитування 240 місяців та порядок погашення заборгованості. Крім того, наявний у матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом, також містить відомості щодо базової процентної ставки, строку кредитування та інших істотних умов договору. 
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. 
По-друге, безпідставним є висновок суду про неможливість встановлення підстав та порядку нарахування процентів за користування кредитом, оскільки їх розмір прямо та однозначно визначений у підписаній відповідачем 21.01.2023 року заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, де сторони погодили, що у разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховується процентна ставка у розмірі 3,4 % на місяць (40,8 % річних). 
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що сторонами належним чином погоджено умови щодо сплати процентів за користування кредитом, а тому заявлені позивачем вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам в розмірі 17056,19 грн є обґрунтованими.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не надано до суду доказів, які спростовували б наданий банком розрахунок заборгованості, як і не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про порушення прав банку, які підлягають судовому захисту, оскільки одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. 
Також, слід акцентувати увагу, що ОСОБА_1 проти позовних вимог заперечень не подавав, умов договору не оспорював, а користування кредитним коштами підтверджується випискою по картці та не є безоплатним.
Тому, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення відсотків за користування кредитом, колегія суддів вважає обґрунтованими. 
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 17056,19 грн з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків у повному обсязі. 
Щодо судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Позивачем за подання позовної заяви сплачено 2422,40 грн, за подання апеляційної скарги — 3633,60 грн.
Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі, слід провести новий розподіл судових витрат, яким судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6056 грн слід стягнути з відповідача в користь позивача.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК" — задовольнити.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року — скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 17056,19 грн.
Постановити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК" (код ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за відсотками за кредитним договором № б/н від 21.01.2023 року сумі 17056,19 грн, у зв”язку з чим збільшити визначену абзацом другим резолютивної частини резолютивної частини рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року суму заборгованості з 43095, 26 грн до 60 151, 45 грн. 
Здійснити новий розподіл судових витрат та стягнути з з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК" (код ЄДРПОУ 14360080) 6056 грн судового збору за продання позовної заяви та апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Постанову суду апеляційної інстанції складено 20 травня 2026 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Гірський Б.О.

Храпак Н.М.