ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/6923/24 пров. № А/857/33194/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Гулкевич І.З.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу від 15.03.2024 № 142 «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. 
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом ДПП від 15.03.2024 № 142 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність. Вказує, що встановлений відповідачем в ході службового розслідування факт вчинення ним дисциплінарного проступку не розкриває суті порушенням ним службової дисципліни, оскільки в його діях не вбачається порушення обов`язків під час здійснення служби. Вважає вказаний наказ незаконним і необґрунтованим, оскільки службове розслідування було проведене із порушенням, комісія для його здійснення була утворена не у повноважному складі, а застосування такого виду дисциплінарного стягнення як попередження про неповну посадову відповідність, не було пропорційним.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 15.03.2024 № 142 «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з наявними у матеріалах справи відомостями, які досліджувались дисциплінарною комісією, лейтенант поліції ОСОБА_1 розголосив інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома під час виконання службових обов`язків, а саме отриману із системи ІПНП. З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції вважав обґрунтованим висновок дисциплінарної комісії відповідача про те, що позивач протиправно розголосив інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома під час виконання службових обов`язків. Відтак відповідач обґрунтовано дійшов до висновку про вчинення позивачам дисциплінарного проступку. Суд першої інстанції, на підставі аналізу висновку службового розслідування встановив, що відповідач під час визначення виду дисциплінарного стягнення керувався ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, яка передбачає, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Водночас, відповідач не обґрунтував, чому в ході визначення позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідач не застосував положення 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту в контексті того, дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції, а застосував до позивача такий вид дисциплінарного стягнення, як попередження про неповну службову відповідність. Більш того, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення відповідач не врахував, відсутність у позивача діючих дисциплінарних стягнень (відомості про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності матеріали справи не містять). З урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції вважав, що відповідач обрав вид дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність, без дотримання порядку накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що службове розслідування щодо позивача було проведене з дотриманням усіх вимог Закону України «Про Національну поліцію». Вказує, що за результатами службового розслідування в діях позивача були встановлені ознаки дисциплінарного порушення, за який начальником УПП у Львівській області ДПП правомірно було винесено наказ від 15.03.2024 №142 про застосування дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність. Вважає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги дискреційні повноваження дисциплінарної комісії та керівника відповідача при оцінці обставин, встановлених службовим розслідуванням, та обранні виду дисциплінарного стягнення.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.
01.02.2024 відповідач прийняв наказ № 27 “Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії”, згідно з яким призначив службове розслідування у зв`язку із надходженням висновку інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у Львівській області ДПП майора поліції Залужного Ігоря (1218вн/41/12/02-2024 від 16.01.2024) , у якому вказується на порушення службової дисципліни у діях інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 по події 18.12.2023.
За наслідками службового розслідування відповідач 30.11.2023 склав висновок службового розслідування, призначеного у зв`язку із надходженням до УПП у Львівській області ДПП за вхідним реєстраційним індексом Т-3400 від 25.10.2023 листа із Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та заяви потерпілої особи, у яких вказується про вчинення окремими поліцейськими УПП у Львівській області ДПП порушень, що мають ознаки дисциплінарних проступків, затверджений начальником УПП у Львівській області ДПП.
У висновку службового розслідування від 15.02.2024 відповідач встановив, що 18.12.2023 під час опрацювання повідомлення “Конфлікт” за адресою: АДРЕСА_1 , лейтенант поліції ОСОБА_1 будучи зареєстрованим у мобільному логістичному пристрої в систему ІПНП під своїм логіном та паролем, однак не здійснивши виходу з ІПНП передав даний пристрій для користування лейтенанту поліції ОСОБА_2 . Лейтенант поліції ОСОБА_2 користується службовим планшетним пристроєм та інформацією отриманою із системи ІПНП, однак не здійснивши вхід в систему ІПНП під своїм логіном та паролем, та у свою чергу розголосив заявниці ОСОБА_3 персональні дані водія таксі, а саме: прізвище, ім`я, по батькові та рік народження, а лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив заявниці номер телефону водія таксі який отримав із даних системи ІПНП. Лейтенант поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_2 розголосили інформацію з обмеженим доступом, яка стала їм відома під час виконання службових обов`язків, а саме отриману виключно із системи ІПНП та жодним чином не отриману із доступних інтернет ресурсів, від так працівники поліції проявили безвідповідальне ставлення до професійного виконання службових обов`язків.
За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 11, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію”, Присяги працівника поліції, визначеної ч.1 ст.64 Закону України “Про Національну поліцію”, ст. ст. 38, 43 Закону України “Про запобігання корупції”, абзаців 2, 3 та 12 п.1, абзацу 5 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1, 9, 10, 11, 13 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 03.08.2021 №1705, відповідно до п.4 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до ОСОБА_1 рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
15.03.2024 відповідач прийняв наказ № 142 “Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення”, яким, зокрема, застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (п.1 наказу).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України “Про Національну поліцію” від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно з частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга стаття 1 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (частина друга статті 11 Дисциплінарного статуту).
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Згідно із частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893, службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Із матеріалів справи слідує, що дисциплінарною комісією 15.02.2024 було складено висновок за результатами службового розслідування, у якому вказано наступне:
“Відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України” (далі – “ІПНП”) установлено, що о 14:04 год. 18.12.2023 на скорочений номер екстреного виклику поліції “102” звернулась ОСОБА_3 . З повідомленням про те, що на неї напав водій таксі транспортного засобу “Тойота Рав 4” темно сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 . Водій агресивно поводився, шарпав заявницю та штовхнув заявницю у грязюку. Потребує допомоги поліції. Повідомлення кваліфіковано як “Конфлікт” (БЕТА). Звернення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 25351 від 18.12.2023 відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі – ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області). Відповідно до “ІПНП” вказане службове завдання для належного опрацювання о 14:05 скеровано наряду поліції “ОМЕГА-601”, які о 14:05 його прийняли, о 14:15 поставили відмітку про прибуття, о 14:45 проставили відмітку про виконання. За результатами опрацювання даного завдання о 14:44 подано електронний рапорт, у якому зазначено: ”Прибули на місце події, поспілкувались із заявником ОСОБА_3 , яка повідомила, що в неї відбувся конфлікт з водієм таксі, який керував транспортним засобом ”Тойота Рав 4” н.з. НОМЕР_1 . Водій поводив себе неадекватно та штовхнув заявницю у грязюку після чого поїхав у невідомому напрямку. ОСОБА_3 написала заяву про дану подію, яку в подальшому доставлено в Шевченківський відділ поліції. На місці події є камери відеоспостереження”.
У ході проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією здійснено аналіз відомості до журналу обліку видачі, повернення портативних відеореєстраторів за 18.12.2023 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП та згідно з якою встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 отримав під особистий підпис портативний відеореєстратор №471094, лейтенант поліції ОСОБА_1 отримав під особистий підпис портативний відеореєстратор № 474430.
Також в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією здійснено перегляд відеозаписів з портативних відеореєстраторів №471094 та № 474430 (наявного у матеріалах справи Щ-3919 від 19.12.2023 за зверненням ОСОБА_4 ) в період часу з 14:09 по 14:34 18.12.2023. За результатом перегляду якого установлено, що о 14:11 18.12.2023 екіпаж поліції “ОМЕГА-601” прибув на місце події за адресою: вул. Під Голоском, 8, м. Львів на повідомлення “Конфлікт” (БЕТА). За вказаною адресою до них підійшла заявниця, яка повідомила, що у неї виник конфлікт із водієм таксі, якого вона викликала до свого під`їзду. Зі слів заявниці водій таксі виїхавши на автодорогу провіз її лише до першого повороту, після чого відмовився продовжувати рух та попросив її вийти з автомобіля, на вулиці таксист почав заявницю шарпати за рюкзак, який згодом кинув у болото, після чого поїхав у невідомому напрямку.
З`ясувавши обставини події, лейтенантом поліції Шмігелем П.С. запропоновано заявниці написати заяву на місці, або звернутись самостійно за адресою: вул. Академіка Кучера 5 (відділ поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області), на що ОСОБА_3 виявила бажання написати дану заяву на місці події. О 14:13 лейтенант поліції ОСОБА_1 уточнив у заявниці, чи немає вона номера мобільного телефону водія таксі, на що ОСОБА_3 відповіла, що має, надаючи його працівнику поліції (як установлено згодом, наданий номер телефону є невірним та належить лейтенату поліції ОСОБА_1 ). О 14:16 лейтенант поліції ОСОБА_1 користуючись службовим планшетним пристроєм в системі ІПНП встановлює особу водія таксі, а лейтенант поліції Паславський А.С. надає заявниці ОСОБА_3 бланк для написання заяви. Лейтенант поліції ОСОБА_1 знайшовши фотографію водія таксі у службовому планшетному пристрої, продемонстрував її ОСОБА_3 , яка у свою чергу підтвердила особу водія таксі.
О 14:19 відбувається діалог між лейтенантом поліції ОСОБА_1 , лейтенантом поліції ОСОБА_2 та заявницею. ОСОБА_2 : “Прошу прийняти міри до. ОСОБА_5 , скажи дані того мужика”. ОСОБА_3 : “в мене є ще скрін з додатку. Гляньте чи тут фотка збігається”. ОСОБА_1 : “він схожий. Просто тих даних ми вам передати не можемо”. ОСОБА_3 : “а мені не треба дані, просто, щоб була ця людина”. ОСОБА_1 : “ви можете вказати його номер машини”. ОСОБА_2 : “ану покажіть його. Він на Тойоті Рав 4 був. Нічого собі….. Та чого, може написати цей”.
О 14:20 лейтенант поліції ОСОБА_1 передає службовий планшетний пристрій лейтенанту поліції ОСОБА_2 ОСОБА_2 : “Писати чи не писати? ”. ОСОБА_1 : “Вирішуй сам“. ОСОБА_3 : “а що, ви не впевнені, що це та людина? ”. ОСОБА_1 : “може бути не він”. ОСОБА_2 : “просто ми не маємо права повідомляти третім особам”. ОСОБА_3 : “ну якщо по фотці схожий, то значить він…”.
Після цього лейтенант поліції ОСОБА_1 в телефонному режимі розпочав розмову із водієм таксі (встановлений як ОСОБА_6 ) та повідомляє останньому причину телефонного дзвінка. ОСОБА_6 пояснює як відбувалась подія та відмовляється прибути на місце події. ОСОБА_2 : “Та пишіть, йой” та із службового планшету для написання заяви диктує заявниці персональні дані водія таксі: “Прошу прийняти міри до ОСОБА_4 , 1975 р.н., водій таксі Тойота Рав 4 НОМЕР_1 , який 18.12.2023 поводив себе агресивно…(дальше по тексту заяви) ”. ОСОБА_3 : “і що він вам казав? ”. ОСОБА_1 : “казав, що з вами конфлікт просто виник, тай все. Ви напишіть заяву на нього, а він собі там вже буде розбиратись і ви також в тому...Ви пишіть заяву і ми з вами поговоримо”. Написавши заяву, ОСОБА_3 вийшла із службового транспортного засобу, сфотографувала на вулиці заяву та дописала номер мобільного телефону водія таксі, однак лейтенант поліції ОСОБА_1 зауважив, що заявниця у заяві зазначила його номер телефону та попросив закреслити його, та натомість вказати номер телефону водія таксі. ОСОБА_3 повідомила, що тоді вона не має даного номеру. Лейтенант поліції ОСОБА_1 диктує заявниці номер телефону водія таксі: “ НОМЕР_2 ”. В подальшому заявниця пішла у невідомому напрямку, а працівники поліції покинувши місце події, попрямували у відділ поліції. О 14:31 до лейтенанта поліції ОСОБА_1 телефонує водій таксі ОСОБА_6 , який повідомив, що в нього у автомобілі стоїть відеореєстратор, та стосовно даного випадку може долучити відео цієї події, у свою чергу лейтенант поліції ОСОБА_1 роз`яснив даному громадянину подальші його дії по справі, після чого розмову завершили. Також під час перегляду відеозапису, дисциплінарною комісією установлено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 підійшовши до заявниці ОСОБА_3 відповідно до частини 3 статті 18 Закону України “Про Національну поліцію” не представився. Також, працівники поліції всупереч пункту 9 частини 1 статті 31, статті 40 ЗУ “Про Національну поліцію” не повідомили заявниці, що здійснюється відеозапис спілкування.
Окрім цього, на відеозаписі події відображено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 проводить спілкування із заявницею без головного убору, чим порушує однострій поліцейських, а лейтенант поліції ОСОБА_2 опрацьовує завдання із прихованим спеціальним жетоном. Дисциплінарною комісією, в ході проведення службового розслідування, згідно довідки заступника начальника відділу зв`язку та телекомунікацій УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кубішина Олега установлено, що в період часу з 08.00 по 20.00 години 18.12.2023 у службовому планшетному пристрої (IP-адреса 10.11.116.165) був зареєстрований користувач системи ІПНП з логіном L46SHMIPS, що належить інспектору взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанту поліції ОСОБА_1 . Згідно з аналізу аналітично-пошукових запитів у системі ІПНП о 14:09 18.12.2023 користувачем ОСОБА_1 здійснювалась перевірка “транспортного засобу н.з. НОМЕР_1 ” та о 14:19, 14:20, 14:21 та 14:23 18.12.2023 осіб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, користувачем ОСОБА_2 жодних перевірок в системі ІПНП не проводилось. В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією здійснено аналіз Заявки про надання доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України №86 від 09.01.2019 на ім`я керівника підрозділу з проханням надати доступ до інформаційних підсистем ІПНП ОСОБА_2 та Заявки про надання доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України №1158 від 16.04.2022 на ім`я керівника підрозділу з проханням надати доступ до інформаційних підсистем ІПНП ОСОБА_1 у яких останні проставили підписи про ознайомлення щодо персональної відповідальності за роботу в системі ІПНП, зокрема зобов`язання як користувачів ІПНП. З метою встановлення обставин події 18.12.2023 членом дисциплінарної комісії майором поліції ОСОБА_7 06.02.2024 здійснено телефонний дзвінок до ОСОБА_4 , із метою запрошення останнього до УПП у Львівській області ДПП для з`ясування обставин події та надання пояснення. За результатами телефонного дзвінка ОСОБА_6 виявив бажання прибути цього ж дня на 13:45. В ході службового розслідування ОСОБА_6 надав пояснення. Опитуваний просить під час опрацювання пояснення керуватись інформацією, яка викладена у попередньому зверненні останнього. Також, додатково просить повідомити його про результати проведення службового розслідування ініційованого за його зверненням (якщо таке є). Під час проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією здійснено аналіз відомості до журналу обліку видачі, повернення портативних відеореєстраторів за 06.02.2024 працівників УПП у Львівській області ДПП та згідно з якою встановлено, що майор поліції ОСОБА_8 отримала під особистий підпис портативний відеореєстратор № 471797. Дисциплінарною комісією здійснено перегляд відеозаписів з портативного відеореєстратора № 471097 в період часу з 13:43 по 14:12 06.02.2024. За результатом перегляду якого установлено, що громадянин ОСОБА_6 описав подію за участі ОСОБА_3 , а саме що працює водієм таксі та прибув на виклик, який надійшов йому від останньої. Однак, дівчина зробила йому зауваження, оскільки не могла знайти автомобіля. В свою чергу ОСОБА_6 відповів дівчині, що прибув до тієї точки куди йому прийшов виклик. Від`їхавши з місця посадки декілька метрів, дівчина повідомила йому, що попереду знаходиться магазин біля якого необхідно зупинитись, на що він відповів їй: “зупинитись ми можемо в любому місці, якщо вона це спланує у своїй аплікації в додатку. В іншому випадку ми зупинитись не можемо”, проїхавши 20 метрів дівчина просить водія зупинитись. Водій знову наголосив дівчині, аби та спланувала цю зупинку в аплікації додатку. Проїхавши перехрестя дівчина починає на ходу відкривати двері щоб вийти. Водій за декілька метрів здійснив зупинку та роз`яснив дівчині, що так не можна робити. Згодом запитав у дівчини чи продовжуємо поїздку? Дівчина відповіла водієві (мовою агресора), на що водій повідомив дівчині, що їхня поїздка завершена. Дівчина вийшла з автомобіля і вдарила по задній дверці. Водій вийшовши з автомобіля побачив вм`ятину на автомобілі та попрямував за дівчиною, щоб та зупинилась, оскільки хотів викликати працівників поліції щоб оформити пошкодження транспортного засобу. Дівчина відмовлялась зупинитись, водій зачепив мізинцем за рюкзак дівчини з метою зупинити останню, дівчина різко зреагувала і її рюкзак впав в сторону. ОСОБА_6 подивився на дівчину та вирішив, що сам відремонтує свій автомобіль та покинув місце події. Однак, за 15 хв. до нього зателефонував працівник поліції та повідомив, що на нього пишуть заяву. Водій уточнив з приводу чого на нього пишуть заяву. Працівник поліції повідомив, що останній застосував грубу фізичну силу, на що ОСОБА_6 відповів, що не може заборонити людині писати заяву чи не писати. Також, ОСОБА_6 повідомляє, що за деякий час до нього задзвонив невідомий номер та в грубій формі висловлював погрози від імені ОСОБА_3 . Водій не зразу зрозумів звідкіля у особи, яка телефонувала, його номер телефону, тому зразу задзвонив до працівника поліції який телефонував до нього та запитав: “чи ви давали мої дані комусь іншому, на що останній відповів ні не давали, вона його взяла з аплікації?”. Тому він зв`язався із адміністратором у якого запитав, чи надають вони персональні дані водія, на що його запевнили, що жодної інформації не надавали. А у додатку водій із замовником здійснюють зв`язок через додаток, тому жодних номерів телефонів не відображається.
Прибувши у відділок поліції ОСОБА_6 ознайомився із змістом заяви із якої встановив, що у заяві зазначено його персональні дані, а саме прізвище, ім`я, по батькові та рік народження та номер телефону. Тому має підстави вважати, що дану інформацію заявниці надали працівники поліції, які відбирали заяву у останньої. Відтак, останній написав пояснення та виявив бажання отримати відповідь за результатами проведення службового розслідування. У ході службового розслідування встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 та лейтенант поліції ОСОБА_1 надаючи пояснення у ході перевірки, яка проводилась майором поліції ОСОБА_9 за зверненням ОСОБА_6 яке зареєстроване в УПП у Львівській області ДПП від 19.12.2023 за реєстраційним індексом Щ-3919 долучили фото світлини заяви на ім`я начальника ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковника поліції Васька Василя від ОСОБА_3 від 18.12.2023. З аналізу змісту даної заяви встановлено, що дійсно у такій зазначено персональні дані водія таксі, а саме прізвище, ім`я, по батькові, рік народження та номер телефону ( ОСОБА_6 , 1975 р.н., НОМЕР_2 )
У ході службового розслідування взято до уваги Посадову інструкцію інспектора УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.08.2021 № 1705 (із якою лейтенант поліції ОСОБА_1 ознайомлений під підпис). Відповідно до якої передбачено, що інспектор, відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби, здійснює: 1) безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з етою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; 2) первинне реагування на повідомлення про правопорушення (у тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; 3) надання невідкладної допомоги, зокрема домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 4) вжиття заходів для визначення осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе; 5) самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; 6) припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; 7) розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством; 8) затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках), до підрозділів Національної поліції України та/або суду; 9) охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, а також вживає заходів щодо охорони та збереження місця поді з первинному, незміненому стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчих оперативних груп; 10) співпрацю з іншими підрозділами Національної поліції України; 11) інші функції, передбачені законодавством. Відповідно до Посадової інструкції інспектора УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.08.2021 № 1705 на інспектора УПП у Львівській області ДПП не покладено повноваження щодо здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності. Згідно із аналізом відповіді наданої ОСОБА_6 за результатами розгляду звернення від 25.01.2024 реєстраційний номер Щ-230 встановлено, що останньому у надані відеозапису спілкування працівників УПП у Львівській області ДПП із заявницею ОСОБА_3 , де працівники поліції відбирають заяву в останньої – відмолено на підставі статті 7 Закону України “Про доступ до публічної інформації”. Адже, запитувана інформація відноситься до конфіденційної, а тому доступ до неї обмежений. Водночас дисциплінарною комісією взято до уваги, що лейтенант поліції ОСОБА_2 до свого пояснення від 02.01.2024, та згодом до пояснення від 09.02.2024 як доказ долучає фото світлини на якій відображена заява ОСОБА_3 , яку останній отримав під час опрацювання завдання “Конфлікт” 18.12.2024 де описана подія, зазначені персональні заявниці ОСОБА_3 , а також особи на яку скаржиться заявниця, а саме ОСОБА_6 . У своєму поясненні лейтенант поліції ОСОБА_2 зазначає, що відновив дане фото заяви із хмари під час проведення службового розслідування, однак дане фото він долучає до свого пояснення 02.01.2024 під час приведення перевірки майором поліції ОСОБА_9 . Також лейтенант поліції ОСОБА_2 зазначає, що зробити фото заяви йому надала дозвіл заявниця, однак з аналізу відеозапису події яка відображена у повному обсязі встановлено, що жодної розмови щодо дозволу на здійснення фото заяви, а згодом й на використання та поширення такої інформації із даної заяви, між працівниками поліції та ОСОБА_3 відсутні. Вищевказаними діями лейтенант поліції ОСОБА_2 намагається ввести дисциплінарну комісію в оману, чим проявляє непрофесійне ставлення до виконання службових обов`язків.
Отже, за результатами службового розслідування встановлено, що 18.12.2023 під час опрацювання повідомлення “Конфлікт” за адресою: АДРЕСА_1 , лейтенант поліції ОСОБА_1 будучи зареєстрованим у мобільному логістичному пристрої в систему “ІПНП” під своїм логіном та паролем, однак не здійснивши виходу з “ІПНП” передав даний пристрій для користування лейтенанту поліції ОСОБА_2 . Лейтенант поліції ОСОБА_2 користується службовим планшетним пристроєм та інформацією отриманою із системи “ІПНП”, однак не здійснивши вхід в систему “ІПНП” під своїм логіном та паролем, та у свою чергу розголосив заявниці ОСОБА_3 персональні дані водія таксі, а саме: прізвище, ім`я, по батькові та рік народження, а лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив заявниці номер телефону водія таксі який отримав із даних системи “ІПНП”. Лейтенант поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_2 розголосили інформацію з обмеженим доступом, яка стала їм відома під час виконання службових обов`язків, а саме отриману виключно із системи “ІПНП” та жодним чином не отриману із доступних інтернет ресурсів, від так працівники поліції проявили безвідповідальне ставлення до професійного виконання службових обов`язків. Окрім цього, дисциплінарною комісією встановлено, що вищевказані працівники поліції звертаючись до ОСОБА_3 не попередили заявницю щодо проведення превентивного поліцейського заходу, а саме здійснення відеофіксації спілкування, причини застосування та нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такий захід, а також лейтенант поліції ОСОБА_2 спілкуючись із останньою не назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання. Окрім цього, лейтенант поліції ОСОБА_1 , будучи очевидцем дій колеги не сприяв керівнику у дотриманні службової дисципліни, не здійснив доповіді про допущенні порушення лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а лейтенант поліції ОСОБА_2 в свою чергу не повідомив про порушення службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 . Не зважаючи на численні вказівки керівників під час проведення інструктажів з приводу необхідності дотримання вимог чинного законодавства під час безпосереднього виконання службових обов`язків, лейтенант поліції ОСОБА_1 , лейтенант поліції ОСОБА_2 належних висновків не зробили та знехтували вищевказаними вказівками, чим не сприяли керівнику в організації дотримання службової дисципліни.
Варто зазначити, що вчинення навіть одного проступку, який дискредитує звання поліцейського, нівелює попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Таким чином, матеріали і відомості, зібрані дисциплінарною комісією свідчать про неналежне повсякденне виконання службової дисципліни, яка полягає у недотриманні законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, в тому числі порушення Присяги працівника поліції, оскільки лейтенантом поліції ОСОБА_2 та лейтенантом поліції ОСОБА_1 скоєно проступки проти інтересів служби, які суперечать покладеним на них обов`язків, підриває довіру до них як до представників державного органу, що призводить до приниження авторитету поліції.
Дисциплінарною комісією також опрацьовано Зобов`язання щодо нерозголошення персональних даних (з якою під особистий підпис 16.04.2022 ознайомлений лейтенант поліції ОСОБА_1 )”.
Частиною другою статті 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України “Про захист персональних даних” використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.
Статтею 38 Закону України “Про запобігання корупції” передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті “а” пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
Статтею 43 Закону України “Про запобігання корупції” передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті “а” пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом.
Пункт 2 розділу ІІІ Положення про інформаційно-комунікаційну систему “Інформаційний портал Національної поліції України”, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.08.2017 № 676, вказує, що в інформаційних ресурсах системи ІПНП обробляється інформація, яка належить до державних інформаційних ресурсів. Така інформація не підлягає поширенню та передачі іншим особам, крім випадків, передбачених законодавством.
Пунктами 1, 3, 6 розділу ІV Положення про інформаційно-комунікаційну систему “Інформаційний портал Національної поліції України”, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.08.2017 № 676, власником системи “ІПНП” є Національна поліція України. Користувачами системи ІПНП є посадові особи органів (підрозділів) поліції, яким в установленому порядку надано право доступу до інформації в цій системі. Користувачі системи ІПНП зобов`язані не розголошувати у будь-який спосіб інформацію, яка їм стала відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, крім випадків, передбачених законом, відповідають за достовірність інформації, що вводиться ними до відповідних інформаційних ресурсів системи ІПНП, та зобов`язані дотримуватися законодавства у сфері захисту інформації.
Відповідно до абзацу 2 пункту 11 розділу I Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, що затверджена наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 зазначено, що під час приймання та реєстрації заяв і повідомлень про правопорушення або події, організації та здійснення оперативного реагування на них посадовим особам, уповноваженим на здійснення прийому, опрацювання та реєстрації заяв і повідомлень про правопорушення або події, а також поліцейським нарядів поліції забороняється заходити в систему ІПНП не під своїм логіном та паролем.
В матеріалах справи наявне зобов`язання щодо дотримання вимог про нерозголошення персональних даних з яким 16.04.2022 ознайомлений лейтенант поліції ОСОБА_1 .
Таким чином, поліцейським, які є користувачами інформаційно-телекомунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України” (ІПНП), забороняється надавати наявну в цій системі інформацію стороннім особам.
Згідно з наявними у матеріалах справи відомостями, які досліджувались дисциплінарною комісією, лейтенант поліції ОСОБА_1 розголосив інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома під час виконання службових обов`язків, а саме отриману із системи ІПНП.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правильно вважав обґрунтованим висновок дисциплінарної комісії відповідача про те, що позивач протиправно розголосив інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома під час виконання службових обов`язків.
Відтак, відповідач обґрунтовано дійшов до висновку про вчинення позивачам дисциплінарного проступку.
Колегія суддів зауважує, що стаття 26 Дисциплінарного статуту визначає, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Зокрема, згідно з ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження;
2) догана;
3) сувора догана;
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Суд першої інстанції, на підставі аналізу висновку службового розслідування встановив, що відповідач під час визначення виду дисциплінарного стягнення керувався ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, яка передбачає, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Водночас, відповідач жодним чином не обґрунтував, чому в ході визначення позивачу виду дисциплінарного стягнення ним не застосовано положення ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту в контексті того, дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції, а застосував до позивача такий вид дисциплінарного стягнення, як попередження про неповну службову відповідність.
Більше того, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення відповідач не врахував відсутність у позивача діючих дисциплінарних стягнень (відомості про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності матеріали справи не містять).
З урахуванням наведених вище обставин справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач обрав вид дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність, без дотримання порядку накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач не вказав обставини, які обтяжують відповідальність позивача, зважаючи на те, що така обставина, як вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не існувала. 
У постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 Верховний Суд підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач порушив порядок застосування дисциплінарного стягнення у період воєнного стану, що свідчить про протиправність оскарженого наказу.
Вказаний висновок суду є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування п. 1 наказу ДПП від 15.03.2024 № 142 «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень».
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 380/6923/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська