ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року	 	Справа № 380/23987/23 пров. № А/857/25887/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р. М., суддів Димарчук Т. М., Сала П. І., розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення (головуючий суддя Грень Наталія Михайлівна, м. Львів) у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -
Короткий зміст вимог
Стягувач звернувся до суду із заявою в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду у цій справі в частині, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач) виплатити на користь ОСОБА_1 (далі - позивач) перераховану суму пенсії на стягнення з відповідача на користь позивача суми перерахованої, але невиплаченої доплати до пенсії. Заява мотивована тим, що відповідач на виконання рішення суду у цій справі здійснив перерахунок розміру пенсії позивача за спірний період, але в частині виплати заборгованості по пенсії рішення суду залишається тривалий час невиконаним через недостатність фінансування відповідача з Державного бюджету України. Оскільки відповідач протягом строку, що перевищує два місяці, не виконав рішення суду, яке набрало законної сили, у спорі, що стосується надання особі пенсійних виплат, то заявник на підставі абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України просить суд змінити спосіб та порядок виконання цього рішення зобов`язального характеру на стягнення з відповідача перерахованої, але не виплаченої позивачу суми доплати до пенсії.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою від 20 квітня 2026 року суд відмовив у задоволенні заяви стягувача (позивача) про зміну способу і порядку виконання рішення суду про перерахунок та виплату пенсії. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з метою виконання рішення суду у цій справі здійснив перерахунок розміру пенсії позивача, нарахував суму доплати та включив її до відповідного реєстру. Водночас заявник не надав суду доказів того, що загальний порядок виконання цього судового рішення не дав очікуваного результату, або відповідач створює перешкоди для виконання рішення тощо. Суд зазначив, що при постановленні рішення не вирішував питання про виплату позивачу конкретних грошових сум. Водночас суд, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення про спонукання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, не може змінювати його по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача. Невиконання відповідачем рішення в частині виплати позивачу нарахованої на виконання рішення доплати до пенсії через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень в розумінні частини третьої статті 378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки така виплата буде здійснена після надходження коштів із Державного бюджету України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 20 квітня 2026 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що при винесенні оскарженої ухвали суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не врахував релевантні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, тому цю ухвалу слід скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення задовольнити. Апелянт наполягає, що з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено новою, самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме - невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; така зміна відбувається шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень - відповідача відповідних виплат. На виконання рішення суду у цій справі відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, проте нарахована сума доплати до теперішнього часу не виплачена. Отже, рішення суду не було виконано в повному обсязі протягом періоду, що тривав більше двох місяців з дня набрання ним законної сили, тому є визначені законом підстави для задоволення заяви стягувача про зміну способу виконання рішення суду.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржена ухвала прийнята з дотриманням норм законодавства, на підставі повно встановлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги, на його переконання, є безпідставними. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Також повідомив суд, що в період жовтня 2025 року - травня 2026 року виплатив стягувачу 966,05 грн., тому станом на дату подання цієї заяви заборгованість перед позивачем становить 11309,48 грн.
Обставини справи, встановлені судом
У справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії суд постановив таке рішення від 27 грудня 2023 року: - зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці №5к/вих/4.2/6660 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року, виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 27.09.2023 року.
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці №5к/вих/4.2/6660 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 27.09.2023 року..
Це рішення набрало законної сили 25.03.2024. На виконання рішення суду відповідач 23.05.2024 здійснив перерахунок розміру пенсії позивача за період з 01.02.2022 по 31.05.2024 та визначив доплату до пенсії в сумі 12275,53 грн. 
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки ГУ ПФУ не було виділено достатнього фінансування на виплату заборгованості по пенсії, нарахованої позивачу на виконання рішення суду, то доплата включена відповідачем у відповідний реєстр, виплата проводиться за наявності фінансування з Державного бюджету України. Станом на дату подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу заборгованість становить 11309,48грн.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача на підставі абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України про зміну способу та порядку виконання рішення суду у цій адміністративній справі із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії (виплатити перераховану суму пенсії) на інший - стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, обґрунтована тим, що боржник не виконав рішення суду про виплату стягувачу пенсії в сумі 12275,53 грн. у строк, що перевищує два місяці.
Релевантні джерела права та акти їхнього тлумачення:
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною третьою статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” (далі також - Закон № 4094-ІХ), який набрав чинності 19.12.2024, внесені зміни до розділу 4 КАС України "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах". Також Законом № 4094-ІХ КАС України доповнений статтями 382-1 – 382-3. На підставі частини дев`ятої статті 382-3 КАС України суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу. 
Положення частини третьої статті 378 КАС України Законом №4094-IX були доповнені абзацом другим такого змісту: 
“Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.”.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду сформував такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 378 КАС України в редакції Закону №4094-IX (постанова від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22):
«57. Водночас, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат..
58. Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
59. Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
60. Як зазначено у пояснювальні записці до проєкту Закону №4094-ІХ (https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/1861803 ) він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
61. Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
62. Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
63. З цього приводу Верховний Суд зазначає, що прийняттям Закону №4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення.
64. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
65. Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України… […].
77. Суд вважає неправомірним будь-який формалістичний підхід до тлумачення статті 378 КАС України, який дозволяє суб`єкту владних повноважень зловживати процесуальними правами шляхом затягування виконання рішення, особливо у випадках, коли такий підхід нівелює реальне поновлення прав заявника.
78. Водночас позиція Верховного Суду, відображена, зокрема, в ухвалі від 03 березня 2025 року у справі №160/5259/20, послідовно підкреслює, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат. Судовий контроль має гарантувати ефективний захист соціальних прав.
79. Вищенаведений правовий підхід Верховного Суду полягає в тому, що метою судового контролю за виконанням рішення суду є не лише перевірка звіту боржника, а й забезпечення фактичного поновлення прав. Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме - стягнення коштів.
80. У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 313587,00 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Відтак, суди обґрунтовано здійснили заміну невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача».
Позиція суду апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішення суду у цій справі, яке набрало законної сили, на момент звернення стягувача із відповідною заявою про зміну способу та порядку його виконання тривалий час не виконано в повному обсязі, оскільки відповідач не виплатив позивачу доплату до пенсії в розмірі 12275,53 грн. більше двох місяців. 
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов таких висновків: - ГУ ПФУ в області виконало рішення суду в частині, що залежала від безпосередньо від нього, заборгованість по виплаті пенсії обліковується у відповідному реєстрі та буде поступово виплачуватися позивачу в установленому урядом порядку, за умови надання ПФУ відповідних бюджетних призначень; - зміна способу виконання рішення суду із зобов`язання здійснити перерахунок та виплату особі пенсії на стягнення з відповідача на користь особи конкретної суми пенсії є зміною рішення по суті, що не допускається процесуальним законодавством та підтверджується численними висновками Верховного Суду. Апелянт, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, покликається на норму абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX) та висновок Верховного Суду щодо її застосування, та наполягає, що суд першої інстанції помилково керується підходами до тлумачення та застосування статті 378 КАС України в редакції, що діяла до внесення змін Законом №4094-IX.
Колегія суддів апеляційного суду визнає помилковими висновки суду першої інстанції, викладені в оскарженій ухвалі, а аргументи боржника приймає як слушні з огляду на такі мотиви:
1. Оскільки заборгованість по виплаті пенсії залишається невиплаченою позивачу впродовж тривалого періоду часу, суд визнає слушними аргументи апелянта, що наведені ГУ ПФУ обставини свідчать про те, що виконання рішення суду є істотно ускладненим з огляду на відсутність в боржника впродовж більше ніж двох місяців поспіль бюджетних асигнувань в розмірах, що дозволили б йому повністю погасити заборгованість по пенсії позивача; 
2. висновки суду щодо неможливості зміни способу виконання рішення суду у спосіб, про який просить стягувач, а також покликання на численну практику Верховного Суду з цього питання є помилковими: 
- суд при прийнятті рішення не враховує зміни, внесені законодавцем в статтю 378 КАС України та наводить мотиви, котрі були слушними в минулому - з огляду на зміст редакції частини третьої статті 378 КАС України, що була чинною до 18.12.2024. Дійсно, впродовж п`яти років (2019-2024) існували усталені підходи касаційного суду до застосування статті 378 КАС України у її взаємозв`язку із положеннями статті 245 КАС України щодо способів захисту прав особи та відповідних повноважень суду обирати один із них з метою ефективного захисту прав особи; відповідно до цих підходів зміна способу виконання рішення про перерахунок та виплату пенсії на стягнення заборгованості по пенсії трактувалася як зміна рішення по суті, що не допускається на стадії його виконання. Проте законодавець шляхом прийняття Закону №4094-IX змінив правове регулювання спірних правовідносин, щодо якого були сформульовані згадані ГУ ПФУ висновки касаційного суду. Починаючи з 19.12.2024 зміна судом першої інстанції способу і порядку виконання судового рішення щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат на стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат прямо та безальтернативно передбачена процесуальним законом за умови, що цей суб`єкт владних повноважень не виконує судового рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили. Отже, внаслідок зміни правового регулювання відповідні аргументи боржника та висновки суду касаційної інстанції, на які покликається суд першої інстанції, є нерелевантними для цілей вирішення заяви стягувача у цій справі;
- зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання відповідача, оскільки заборгованість по виплаті пенсії перед позивачем у конкретній сумі нарахована самим боржником ;
- оскільки ГУ ПФУ, визначивши розмір заборгованості по пенсії перед стягувачем, не виконало рішення суду щодо виплати перерахованої пенсії в строк, що значно перевищує два місяці, то за таких обставин існує чітка та недвозначна підстава для прийняття ухвали про зміну способу виконання рішення суду на стягнення заборгованості по пенсії з суб`єкта владних повноважень;
3. аргументи боржника щодо відсутності в ГУ ПФУ достатніх бюджетних асигнувань для виплати стягувачу заборгованості по пенсії на підставі Закону №2262 одним платежем в межах двох місяців, на переконання апеляційного суду, доводять таке: - свідчать про поважність причин невиконання боржником рішення суду щодо виплати стягувачу заборгованості по пенсії в контексті відсутності підстав для притягнення керівника до відповідальності за невиконання рішення суду; - підтверджують існування обставини, що істотно ускладнюють виконання ГУ ПФУ рішення щодо виплати стягувачу заборгованості по пенсії, що фінансується з Державного бюджету України, в межах двомісячного строку. А отже - існують передбачені частиною третьою статті 378 КАС України підстави для зміни способу та порядку виконання рішення суду.
4. Обраний судом першої інстанції підхід до тлумачення та застосування абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України суперечить релевантному висновку Верховного Суду, сформованому в постанові від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22.
Відповідно до статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Підсумовуючи наведені вище мотиви, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Враховуючи слушність аргументів апелянта-заявника, слід прийняти нове судове рішення – про задоволення його заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду (з урахуванням наданої боржником інформації про актуальний стан заборгованості по виплаті пенсії). 
З огляду на задоволення алеляційної скарги позивача суд покладає понесені ним витрати на сплату судового збору на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі № 380/23987/23 та прийняти нове судове рішення - про задоволення заяви стягувача про зміну способу та порядку виконання рішення суду у цій справі.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 380/23987/23 на такий: 
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код 13814885; м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату пенсії за період з 01.02.2022 по 31.05.2024 в сумі 11309,48 грн. (одинадцять тисяч триста дев`ять гривень 48 коп.).
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код 13814885; м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп). 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя	 	Р. М. Москаль  	
судді	 	Т. М. Димарчук  	
 	 	П. І. Сало  	

Повне судове рішення складено 05.06.26