479/138/26
2/479/437/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16 червня 2026 року    с-ще Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої - судді   Репушевської О.В.,
за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу №479/138/26 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зняття заборони відчуження нерухомого майна,

учасники справи:
позивач    ОСОБА_1 ,
представник позивача  адвокат Курченко В.М., за ордером серія ВЕ №1184313,
виданий 04 лютого 2026 року,

відповідач   АТ КБ "Приватбанк",
представник відповідача адвокат Шевченко А.О., за довіреністю №11786-К-Н-О 
від 24 липня 2004 року,

в с т а н о в и в : 

ОСОБА_1 в особі представника звернувся до суду з позовом до АТ КБ "Приватбанк" про зняття заборони відчуження нерухомого майна, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності, зареєстровану 17 липня 2007 року реєстратором: приватним нотаріусом Мовчан С.В., реєстраційний номер обтяження:5315156, та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Посилаючись на те, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року в цивільній справі №479/191/17 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року у розмірі 9683.44 доларів США, яка складається з наступного: 9683.44 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), що згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення становить 354026,56 грн.. Постановою від 02 квітня 2024 року закінчено виконавче провадження №73150830, відкрите на підставі виконавчого листа №479/191/17, виданого 12 вересня 2023 року, у зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі. Таким чином, як вважає позивач, договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", зареєстрований 17 липня 2007 року, реєстр. №1137, приватним нотаріусом Мовчан С.В. припинений, у зв`язку з виконанням. В подальшому позивач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про зняття обтяження з нерухомості та повернення правовстановлюючих документів. АТ КБ "ПриватБанк" направив відповідь про відмову у знятті обтяження, у зв`язку із наявною заборгованістю. У зв`язку з викладеним, позивач просить про задоволення позовних вимог.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у поясненнях від 03 квітня 2026 року.
Дослідивши надані письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-26цс13 від 15 травня 2013 року зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Встановлено, що згідно іпотечного договору №NKZWG104040061, укладеного 17 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", накладено заборону приватним нотаріусом Мовчан С.В., зареєстрований в реєстрі за №1137 від 17 липня 2007 року, на відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 до припинення дії цього договору іпотеки(а.с.59).
Згідно даних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (до 2013) міститься заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 5315156, зареєстровано: 17 липня 2007 року, реєстратором: Приватним нотаріусом Мовчаном С.В., підстава обтяження: договір іпотеки, реєстр.№1137, 17 липня 2007 року, ОСОБА_3 , приватним нотаріусом; об`єкт обтяження: квартира, АДРЕСА_2 ; власник ОСОБА_1 (а.с.12-13).
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2023 року в цивільній справі №479/191/17 (набрало законної сили 28 серпня 2023 року) стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року у розмірі 9683.44 доларів США, що згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення становить 354026,56 грн.(а.с.14-17).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. від 02 квітня 2024 року завершено виконавче провадження №73150830, відкритого на підставі виконавчого листа №479/191/17, виданого 12 вересня 2023 року, у зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі(а.с.18-19).
Відповідно положень ст.1 Закону України від 05 червня 2003 року №898-IV "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
За приписами статей 3, 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Крім того, заочним рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року (набрало законної сили 17 січня 2022 року), у справі №479/438/21, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2018 року Швець Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №6470 щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 48,80 кв.м, житловою площею 26,80 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.20-23).
Постановою від 13 листопада 2025 року Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) виконавче провадження №65309112 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК (постанова про відкриття ВП від 29 квітня 2021 року) закінчено постановою та припинено чинність арешту майна боржника на підставі п.5 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України "Про виконавче провадження"(а.с.24-25).
АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено позивачу за його зверненням у знятті обтяження, у зв`язку із наявною заборгованістю, що вбачається з листа від 18 грудня 2025 року(а.с.26-27).
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження, обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Застосування процесуальних засобів контролю не повинно зумовлювати порушення основоположних засад судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямовані певні рішення (дії). Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. В разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц: іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мають ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса.
Суд приходить до висновку, що оскільки на теперішній час позивач погасив заборгованість за кредитним договором №NKZWG104040061 та зобов`язання за ним припинилося його належним виконанням, то вищевказаний договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", зареєстрований 17 липня 2007 року, приватним нотаріусом Мовчан С.В. припинений, у зв`язку з його виконанням.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності заборони (обтяження), накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги розпоряджатись своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає.
Враховуючи наявність накладеної заборони на майно, неможливість її скасування в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття заборони, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування, оскільки позовні вимоги обґрунтовані та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зняття заборони відчуження нерухомого майна, - задовольнити.
Зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстровану 17 липня 2007 року реєстратором: приватним нотаріусом Мовчан С.В., реєстраційний номер обтяження: 5315156, та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Дата складення повного судового рішення - 16 червня 2026 року.

Суддя :