Справа № 487/1657/26 
Провадження № 2/487/1795/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», через свого представника Новгородову Тамілу Миколаївну звернулося у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просило суд стягнути з останнього заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 6 468,30 грн та судові витрати.
В обґрунтування позову представник зазначив, що  в опалювальних сезонах 2023 - 2026 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. 
У позові вказав, що згідно з п. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», між позивачем та відповідачем діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. 
Для розрахунків за надані послуги теплопостачання позивачем було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Зазначив, що нарахування сум оплати за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2023 до 01.02.2026 здійснювалося за тарифами, зазначеними у рішеннях виконавчого комітету Миколаївської міської ради. 
Позивач надав відповідачу теплову енергію за вказаний період на суму 6 456,53 грн, яку відповідач не сплатив та не виконав свої зобов`язання по оплаті комунальних послуг, чим завдав матеріальної шкоди позивачу.
У позовній заяві представник також зазначив, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2025 позивачу, як заявнику було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з відповідача, а тому позивач був змушений звернутися в суд з позовною заявою до відповідача з метою стягнення наявної заборгованості.
Ухвалою суду від 11.03.2026 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Заводського районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.
Копію ухвали надіслано сторонам.
За адресою проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, щоПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надає послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за вказаною адресою, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2025 № 431765627 (а.с. 4).
За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вказаною адресою у ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 .
Позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири відповідача АДРЕСА_3 в опалювальних сезонах 2023 -2026, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету ММР.
Нарахування відповідачу сум оплати за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2023 до 01.02.2026 здійснювалось за тарифами, встановленими у рішеннях виконавчого комітету Миколаївської міської ради.
Однак відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2023 до 01.02.2026 становить 6 468,30 грн.
Будь-яких інших доказів сплати заборгованості за надані позивачем послуги у добровільному порядку матеріали справи не містять та відповідачами не надані. 
Згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
За змістом п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 162 Житлового кодексу України зазначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією.
Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.
Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням наданих доказів позивачем та наявності несплаченої заборгованості за спожиту теплову енергію, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Згідно з статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 328,00 грн, сплачений позивачем при подачі цього позову.
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, ОКПО: 30083966) заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2023 до 01.02.2026 у розмірі 6 456,53 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО: 320478) витрати по сплаті судового збору в сумі 3 328,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», код ЄДРПОУ: 30083966, МФО 320478, адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний узвіз, 18;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_4 , остання відома адреса реєстрації:  АДРЕСА_4 .

Суддя: К.М. Скоринчук