Номер провадження 2/754/4108/26
Справа №754/561/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
08 червня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В. В. 
за участю секретаря судового засідання Денисової К. А.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-,
УСТАНОВИВ:
Позивач АТ «Акцент-Банк» звернулися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.
Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.10.2024 відповідачка звернувся до АТ «Акцент-Банк» та приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Позивач свої зобов`язання перед відповідачкою відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши кредитну картку з встановленим лімітом. У зв`язку з порушенням зобов`язань відповідачкою за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка має заборгованість в загальному розмірі 29157,31грн. На підставі викладеного позивач проситься стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 29157,31грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн.
27.01.2026 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
05.03.2026 до суду від адвоката Михайлик С. І., яка представляє інтереси ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що приблизно півтора роки тому ОСОБА_1 познайомилась з особою на ім`я ОСОБА_2 . Протягом чотирьох місяців у них були стосунки. У вересні 2024 ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з проханням оформити кредит на її ім`я для оплати його операції, та внаслідок чого ОСОБА_1 передала йому свою сім-карту для оформлення кредиту в АТ «А-Банк». У подальшому, протягом певного часу ОСОБА_2 підтримував відносити з ОСОБА_1 , однак в грудні 2024 року він припинив своє спілкування та зник. Відповідачка зазначає, що протиправними діями ОСОБА_3 їй було завдано шкоди в загальному розмірі 235125,00грн, оскільки ним було оформлено на її ім`я в різних фінансових установах 14 кредитних зобов`язань. Таким чином є всі підстави вважати, що невстановлена особа незаконно використала її персональні дані та її номер телефону з метою оформлення кредитів на її ім`я. На підставі викладеного просить позов задовольнити частково, стягнути лише загальний залишок заборгованості в розмірі 14923,63грн. Також відповідачка просить розстрочити виконання рішення суду на один рік.
Акціонерне товариство "Акцент-Банк" в судове засідання свого представника не направили, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позов підтримують та просять задовольнити.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. До суду від адвоката Михайлик С. І., яка представляє інтереси ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.
Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Суд установив такі факти та їм правовідносини.
27.09.2024 ОСОБА_1 підписала Анкету-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
Відповідачка погодилась, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Засвідчила, що генерація ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису. 
27.09.2024 ОСОБА_1 підписала Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, згідно якого просила відкрити їй рахунок та встановити кредитний ліміт.
02.10.2024 між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 була підписана Заява про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СИ155101727869198756.
Підписанням заяви відповідачка підтвердила, що ця Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Вона отримала його примірник, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Згідно із істотних умов Договору, сума кредиту становить 15000,00грн, строком на 36 місяців. Процентна ставка 85% на рік. Розмір щомісячного платежу 1173,94грн. Денна процентна ставка 0,17%. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 42261,55грн.
Як убачається з меморіального ордеру від 02.10.2024, ОСОБА_1 було видано 15000,00грн кредитних грошей.
Також у матеріалах справи наявний витяг з сайту «Українське Бюро кредитних історій», заява про вчинення кримінального правопорушення, Форма 05-К з реєстру застрахованих осіб.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Отже підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором, що не було здійснено відповідачем.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.
За змістом ст. 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
Отже, підписанням Договору, відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Оскільки, відповідачкою порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договору, «Тарифами Банку», умовами та правилами надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" до яких вона приєдналась, тому за нею обліковується прострочена заборгованість за кредитом в загальному розмірі 29157,31грн, яка складається з: 14923,63грн тіло кредиту; 12493,55грн заборгованість по процентам.
Указаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданим до суду розрахунком заборгованості.
Суд критично ставиться до тверджень відповідачки про те, що невстановлена особа незаконно використала її персональні дані та її номер телефону з метою оформлення кредиту на її ім`я.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка особам, без згоди ОСОБА_1 скаристалася її даними, номером телефону, що сприяло незаконному використанню її персональних даних, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати оформлення кредиту. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка ОСОБА_1 , виявивши оформлення кредитного договору на її ім`я без її згоди, невідкладно повідомила позивача про цей факт.
До того ж ОСОБА_1 не було залучено до справи в якості третьої особи ОСОБА_3 , який з її слів здійснив оформлення на її ім`я кредитного договору. Та не подано до суду позовної заяви з вимогою визнання кредитного Договору недійним.
Натомість відповідачка частково визнала позовні вимоги в частині стягнення з неї тіла кредиту в розмірі 14923,63грн, що свідчить про правомірність позовних вимог позивача та законність вимоги банку до неї.
Також суд не бере до уваги заяву ОСОБА_1 до начальника Головного управління НП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки доказів направлення такої заяви до органів поліції, матеріали справи не містять. А сама по собі заява не може слугувати доказом звернення до правоохоронних органів із заявою про шахрайство. 
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачка не надала до суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, та не довела, що вона як володілець та користувач картки своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати оформлення кредиту на її ім`я, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 29157,31грн.
Однак відповідачка  ОСОБА_1 подала до суду заяву про розстрочення виконання рішення суду, оскільки сплатити всю суму заборгованості одним платежем вона не має змоги. 
Згідно із ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Таким чином, ураховуючи матеріальне становище відповідачки, суд вважає за доцільне розстрочити їй виконання рішення суду зі стягнення загальної суми заборгованості 29157,31грн на 1 (один) рік зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 2429,78грн (29157,31грн /12 місяців).
Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. 
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачку.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України, статтями 7, 10, 75-79, 81, 141, 265-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість в загальному розмірі 29157,31грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" судовий збір в розмірі 2422,40грн.
Розстрочити  ОСОБА_1 виконання рішення суду по справі 754/561/26, зі стягнення загальної суми заборгованості в розмірі 29157,31грн терміном на 1 (один) рік зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 2429,78грн, порядок виконання починається з наступного місяці набрання законної сили рішення суду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: Акціонерне товариство "Акцент-Банк", ЄДРПОУ 14360080, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вулиця Батумська буд. 11.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2026, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В. В. Бабко