Ширяївський районний суд Одеської області

19.06.2026  	Справа №: 518/1088/26 Провадження № 1-кп/518/91/2026	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року    селище Ширяєве
Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2026 року за № 12026168260000036 за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ширяєве, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 1) вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 05.09.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 60 годин громадських робіт, які в повному обсязі відпрацьовано; 2) вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 24.10.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, які в повному обсязі відпрацьовано; 3) вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 11.11.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень, штраф сплачено, судимість погашена; 4) вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 12.03.2025 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18.04.2026 о 22:30 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився у місцевому парку відпочинку та культури, який розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с-ще Ширяєве, між вул. Соборна та Грушевського, де в цей час також знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
У цей час у ОСОБА_3 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . При цьому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи цього, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ОСОБА_3 , підійшов впритул до ОСОБА_4 , та своїм кулаком правої руки завдав одного удару в область обличчя останнього від чого ОСОБА_4 , не втримав рівновагу та впав на землю.
ОСОБА_3 , продовжуючи своє протиправне діяння знову підійшов впритул до ОСОБА_4 , та своєю правою ногою завдав один удар в область обличчя ОСОБА_4 .
Вказаними умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої виличної ділянки обличчя, які відповідно до п. 2.3.1, п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо добровільного беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.
Потерпілий ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та про ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд, переконавшись в добровільності їх позиції, дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання щодо обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, та відсутність: обставин, що пом`якшують покарання та в обставин, що обтяжують його покарання.
Також, суд враховує відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення протиправних дій; відомості, що характеризують особу ОСОБА_3 : раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, має задовільну характеристику з місця проживання, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.
З урахуванням викладеного та з огляду на особливості цього правопорушення, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень застосування щодо нього покарання у виді штрафу, у межах санкції частини 1 статті 125 КК України у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з цим, судом встановлено, що  ОСОБА_3 був засуджений вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 12.03.2025 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Покарання засудженим не відбуте. 
Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, в силу ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком у виді штрафу, покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт та ці покарання слід виконувати самостійно.
У цьому випадку, на переконання суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 12.03.2025 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт, та остаточно визначити покарання у виді 120 годин громадських робіт зі штрафом у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок виконувати самостійно (окремо).
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ширяївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1