Номер провадження: 33/813/480/26
Номер справи місцевого суду: 496/3127/25 
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л. Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Ломей Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ломей Д.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 14.01.2026 відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн,з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду, 15.05.2025 о 21:52 год. за адресою: с. Кагарлик, вул. Центральна, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VolkswagenPasat, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкіри обличчя, не виразна мова, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження тесту на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та проходження такого тесту в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Ломей Д.В. вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- твердження суду про керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відеозапис події не містить фіксації руху автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , а також момент його зупинки працівниками поліції;
- відеозапис події, здійснений не на бодікамеру або портативний відеореєстратор, а на телефон працівника поліції, при цьому відеозапис є змонтованим та без звуку, а отже такий не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення;
- суд 1-ої інстанції не надав належної оцінки поведінці працівника поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, який задавав провокаційні питання щодо вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, при цьому проявляв зверхність у спілкуванні, зокрема висловлював зауваження щодо одягу ОСОБА_1 ;
- посилання суду на положення ч. 2 ст. 266-1 КУпАП є недоречним, оскільки факт керування транспортного засобу ОСОБА_1 не зафіксовано на відеозаписах;
- судом не надано правової оцінки доводам сторони захисту щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, що є істотним порушенням та перешкоджає реалізації його права на захист; працівник поліції не запропонував ОСОБА_1 подати зауваження щодо змісту протоколу, а навпаки під час надання пояснень перебивав ОСОБА_1 ;
- на відеозаписі відсутні відомості щодо складання та фіксування протоколу, його вручення ОСОБА_1 , також відсутній акт огляду на стан сп`яніння та ознайомлення з направленням до медичного закладу щодо проходження огляду, як і відсутні відомості щодо відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі;
- відсутні на відеозаписі роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 положень законодавства щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;
- працівник поліції в порушення Інструкції передає транспортний засіб особі, яка не була уповноважена ОСОБА_1 , при цьому факт передачі керування іншій особі не відображено у складеному протоколі, до матеріалів справи відомості про це також не долучені, що свідчить про порушення порядку відсторонення ОСОБА_1 від керування авто;
Посилаючись на наведені обставини, захисник Ломей Д.В. просить скасувати постанову суду та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судові засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не подав, водночас в апеляційному розгляді справи брав участь його захисник Ломей Д.В., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Враховуючи, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Ломей Д.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали судового провадження, допитавши свідків, а також оглянувши відеозапис події, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, апеляційний суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №331686 від 15.05.2025(а.с. 1), відповідно до якого 15.05.2025 о 21:52 год. за адресою: с. Кагарлик, вул. Центральна, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VolkswagenPasat, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкіри обличчя, не виразна мова, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження тесту на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та проходження такого тесту в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5ПДР;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складено 15.05.2025о 22.15 год. (а.с. 2), у якому зазначені виявлені поліцейськими у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також зафіксовано факт відмови останнього від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння;
- доданими до справи матеріалами відеофіксації події, згідно яких ОСОБА_1 на пропозицію співробітників поліції відмовився пройти огляд на стан сп`яніння (а.с. 7).
В судовому засіданні апеляційним судом були повторно досліджені зібрані по справі докази, окрім того за клопотанням сторони захисту було допитано в якості свідків інспекторів УПП в Одеській обл. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які здійснювали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Так, в судовому засіданні апеляційного суду інспектор відділу реагування патрульної поліції ОРУП № 2 ГУНП в Одеській обл. Гаврющенко І.І. пояснив, що він зі своїм напарником ОСОБА_2 заступив на чергування по патрулюванню в с. Кагарлик Біляївського р-ну, коли при в`їзді в цей населений пункт в нічний час доби побачили т/з марки Фольцваген, який рухався по центру дороги, вони зупинили це авто, із-за керма вийшов водій, який представився ОСОБА_1 , документи не надавав, повідомив, що військовослужбовець, проте був у цивільному одязі, його особу встановили по базі. В автомобілі був один пасажир, якого попросили викликати командира, який згодом прибувши на місце події забрав авто, при цьому не надавав документів про те, що ОСОБА_1 та пасажир авто були при виконанні обов`язків. Також свідок пояснив, що особисто бачив рух авто по дорозі, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: нечітка мова, запах з порожнини рота, при цьому водій їх із напарником провокував, спеціальні засоби до водія не застосовувались. 
Також, допитаний інспектора відділу реагування патрульної поліції ОРУП № 2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_2 пояснив, що вони з напарником ОСОБА_3 під час патрулювання заїхали в с. Кагарлик Біляївського р-ну та побачили як по вул. Центральній по центру дороги рухався автомобіль, в подальшому вони зупинили т/з, з якого вийшов водій ОСОБА_1 , який був не по формі, але у військових штанах, під час перевірки у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Водій заперечував факт керування, у зв`язку із чим вони надали йому відео з реєстратора службового авто. Крім того свідок пояснив, що конфлікту із ОСОБА_1 не було, водночас було спілкування на завищених тонах, водій відмовлявся надавати документи, тому його особу було встановлено по службовому планшету. Будь-яких документів з виконання ОСОБА_1 бойових завдань також надано не було.
Апеляційний суд вважає, що пояснення поліцейських Харченка Д.В. та ОСОБА_3 узгоджуються із відеозаписом події (відео 0000000_00000020250515220928_0004),який розпочинається із розмови поліцейського із водієм ОСОБА_1 , який пояснив, що він дійсно вживав алкогольні напої, але не керував т/з, який стояв посеред дороги, оскільки зламався, двигун не працював, а вони із пасажиром спали.
Водночас, в спростування тверджень ОСОБА_1 щодо не керування ним авто поліцейськими до протоколу долучено відео з реєстратора, з якого вбачається як поліцейські під`їжджають до авто, яке з увімкненими фарами стояло посеред дороги, при цьому ОСОБА_1 був за кермом, так як виходив зі сторони водія.
При цьому поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 , що авто знаходиться посеред дороги та за наслідком виявлених у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запропонував пройти огляд настан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгера або у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. 
Водночас водій ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, у зв`язку із чим поліцейським йому було роз`яснено наслідки відмови у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 пояснював, що він є віськовослужбовцем, приїхав взяти болти для авто, зокрема, вказав (мовою оригіналу): «Я пив, але не їхав, стояв на місці, не в звільненні, від`їхав від бази, 0.5 км взяти болти, щоб справити службову машину», втім будь-яких документів у підтвердження вказаного ним статусу військовослужбовця та здійснення ним службових обов`язків не надавав.
Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.
На іншому відео 0000000_00000020250515225248_0006 зафіксовано факт передачі керування авто іншому водію.
Тож, апеляційний суд констатує, що всупереч доводів сторони захисту, факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на пояснення самого ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі події, знайшов своє підтвердження вході розгляду справи як в місцевому суді, так і під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду, тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені. 
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 також не скористався своїм правом на надання пояснень по суті правопорушення, будь-яких зауважень до протоколу не заносив, як і не зазначав про незаконність дій поліцейських зі складення вказаного протоколу щодо нього.
Наведене свідчить, що твердження ОСОБА_1 щодо неналежної поведінки працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення,є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Тож, відсутні підстави для визнання протоколу недопустимим доказом, в тому числі з огляду на доводи сторони захисту, зокрема, щодо відсутностіфіксації складання протоколу, його вручення ОСОБА_1 , в той час як останній від підпису протоколу та отримання його копії відмовився, про що у протоколі міститься відповідний запис.
Доводи сторони захисту щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння та ознайомлення з направленням до медичного закладу щодо проходження огляду, апеляційний суд також до уваги не приймає, оскільки вказане не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, водночас нормами чинного законодавства не передбачено вручення водієві копії направлення на огляд до медичного закладу, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, що спростовує доводи скарги в наведеній частині.
Як і відсутні підстави для визнання недопустимим доказом відеозапису події, при цьому апеляційний суд звертає увагу сторони захисту на приписи ч. 2 ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103 від 17.12.2008, а також п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, відповідно до яких під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
В той же час системний аналіз вищевказаних положень законодавства та нормативних актів свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків, в тому числі оформлення (складення) протоколу про адміністративне правопорушення. 
Наведене спростовує твердження сторони захисту щодо порушення співробітниками поліції порядку використання технічних засобів відеозапису.
Отже, вказані стороною захисту обставини, не можуть бути підставою для закриття провадження по справі щодо ОСОБА_1 за відсутності в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, апеляційний суд їх частково погоджує за відсутності відповідного підтвердження на відеозаписі події, водночас, звертає увагу на те, що у п. 13 протоколу про адміністративне правопорушення містяться відомості про роз`яснені відповідних прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, проте ОСОБА_1 від підпису у вказаній графі протоколу відмовився, як і відмовився надавати будь-які пояснення з посиланням на ст. 63 Конституції України (а.с. 3).
В цьому контексті, апеляційний суд зазначає, що вказане свідчить про роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його процесуальних прав, в тому числі ст. 63 Конституції України.
При цьому, апеляційним судом були здійснені всі необхідні заходи з метою реалізації ОСОБА_1 передбачених ст. 268 КУпАП прав, в тому числі через представництва його інтересів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисником Ломей Д.В.
Із цих причин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови місцевого суду, в тому числі, з огляду на те, що право ОСОБА_1 на захист було в повній мірі відновлено в апеляційному суді, шляхом забезпечення участі його захисника в апеляційному розгляді справи.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту про те, що суд під час розгляду справи не взяв до уваги, що ОСОБА_1 на момент події є військовослужбовцем, а отже згідно з приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП його огляд повинні були проводити посадові особи, уповноважені на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, а не працівники поліції, що свідчить про незаконність проведеного ними огляду, апеляційний суд зазначає наступне.
Стаття 266-1 КУпАП встановлює порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень вказаної норми військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Відповідно до п. 3 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №32 12.01.2024 огляду підлягають військовослужбовці/ військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).
Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. 
За обставинами даної справи відомості щодо виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби (перебування у відрядженні, виконання наказу, виконання державних обов`язків тощо) або ж прямування зі служби/на службу або повернення до місця служби за обставин, викладених у протоколі, не встановлені.
Будь-яких належних доказів на підтвердження вказаних обставин стороною захисту не надано, тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в порядку, встановленому ст. 266-1 КУпАП не встановлено, при цьому ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Окрім того, апеляційний суд з глибокою повагою ставиться до військовослужбовців ЗСУ та сил оборони, які самовіддано захищають Україну та її громадян від збройної агресії рф, водночас, звертає увагу на те, що закон для всіх один, та він повинен застосовуватися однаково до кожного хто його порушив. 
Щодо аргументів захисту про порушення порядку відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то апеляційним судом такого не встановлено, втім вказане не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Водночас, відеозапис події 0000000_00000020250515225248_0006 містить фіксацію факт передачі керування авто іншому водію.
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Отже, позиція ОСОБА_1 яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Ломей Д.В. залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Ломей Д.В., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 14.01.2026,про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца