ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 754/18512/25 Суддя першої інстанції: Панченко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача Воловика С.В., суддів Кравченка Є.Д., Осіпової О.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2026 у справі № 754/18512/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: інспектор сектору контролю за обігом зброї Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Паламарчук Вікторія Олегівна про скасування постанови та стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - ГУНП у м. Києві, відповідач, апелянт), третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: інспектор сектору контролю за обігом зброї Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Паламарчук Вікторія Олегівна, у якій просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА № 1900902 від 22.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення; провадження у справі закрити; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2026 у справі № 754/18512/25 позовну заяву задоволено частково, постанову серії ЕГА № 1900902 від 22.10.2025 визнано протиправною та скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. В іншій частині позовних вимог (щодо стягнення моральної шкоди) відмовлено. За рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Задовольняючи позов у відповідній частині, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент проведення перевірки 22.10.2025 особою, відповідальною за зберігання зброї, боєприпасів та спеціальних засобів у стрілецькому тирі ТОВ «Київ Щит», був не позивач, а інша особа - директор тиру ОСОБА_2 , що підтверджується наказом № 03/5 від 02.07.2025, відомостями функціональної підсистеми «Єдиний реєстр зброї» та актом перевірки об`єкта дозвільної системи від 22.10.2025, у зв`язку з чим позивач не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 195 КУпАП. 
Відмовляючи в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту заподіяння йому моральних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і стверджуваною шкодою.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням у частині задоволених позовних вимог, ГУНП у м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, у якій вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим просить апеляційний суд скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що наказом директора ТОВ «Київ Щит» ОСОБА_1. № 04/11-1-ОС від 22.04.2020 «Про призначення відповідальної особи» директор товариства залишив за собою відповідальність за відкриття та функціонування майстерні з ремонту вогнепальної зброї та магазину з торгівлі вогнепальною зброєю і боєприпасами до неї за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 5, а згідно з наказом № 08/13 від 01.06.2020, призначив себе відповідальною особою за придбання, зберігання та подальший продаж мисливської вогнепальної зброї і набоїв до неї.
Крім того, апелянт посилається на положення статуту ТОВ «Київ Щит», за якими до компетенції директора належать усі питання діяльності товариства, не віднесені до компетенції інших органів, а тому, на переконання ГУНП у м. Києві, позивач як директор продовжує нести персональну відповідальність за дотримання вимог дозвільної системи на всіх об`єктах товариства, включно зі стрілецьким тиром, незалежно від призначення ОСОБА_2 відповідальною особою саме за тир згідно з наказом № 03/5 від 02.07.2025.
Також відповідач зауважив на тому, що сума стягнутих витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн є завищеною та неспівмірною зі складністю справи, позаяк справа належить до категорії справ незначної складності та розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим дії адвоката з аналізу матеріалів, підготовки позовної заяви та її подання не потребували значних витрат часу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано справу із Деснянського районного суду м. Києва.
Не погоджуючись з апеляційною скаргою, у відзиві ОСОБА_1 зазначив, що відповідач не навів нових доводів чи доказів, спроможних спростувати встановлені судом першої інстанції обставини. Зокрема, наказ № 04/11-1-ОС від 22.04.2020, на який посилається апелянт, визначає відповідальну особу виключно щодо магазину з торгівлі зброєю, тоді як оскаржувана постанова прийнята за результатами перевірки стрілецького тиру, який є окремим об`єктом дозвільної системи, відповідальною особою за відкриття і функціонування якого з 02.07.2025 призначено ОСОБА_2 . 
Позивач зауважив, що відповідальна особа магазину та відповідальна особа тиру визначаються окремими розпорядчими актами товариства відповідно до специфіки кожного об`єкта, а тому наказ щодо магазину не може застосовуватися для визначення суб`єкта відповідальності за подіями, що відбулися в тирі. 
З приводу витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 зазначив, що їх розмір підтверджений договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі послуг, рахунками-фактурами та платіжними документами, а виконані адвокатом дії (ознайомлення з матеріалами, підготовка позовної заяви, її подання) є самостійними, не дублюючими процесуальними діями, об`єктивно необхідними для захисту прав позивача.
Вказуючи на неспівмірність витрат на правничу допомогу, апелянт обмежується лише оціночними твердженнями про завищення цих витрат, не надаючи жодних доказів. 
Ухвалою апеляційного суду від 27.05.2026 розгляд апеляційної скарги ГУНП у м. Києві вирішено проводити в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.
Уповноваженими посадовими особами сектору контролю за обігом зброї Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві 22.10.2025 проведено перевірку об`єкта дозвільної системи - стрілецького тиру товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Щит» (далі - ТОВ «Київ Щит»), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 5, за результатами якої складено акт перевірки від 22.10.2025. 
За змістом зазначеного акту, під час перевірки були встановлені такі недоліки: відчинені двері кімнати зберігання зброї; відчинені сейфи для зберігання зброї; відсутність опису майна кімнати зберігання зброї; відсутність опломбування дверей і сейфів для зберігання зброї. Також у згаданому акті вказано, що відповідальною особою за об`єкт дозвільної системи є ОСОБА_2 .
На підставі висновків акту перевірки 22.10.2025 інспектором сектору контролю за обігом зброї Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Паламарчук В.О. винесено постанову серії ЕГА № 1900902 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 як директора ТОВ «Київ Щит» притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 195 КУпАП за порушення правил зберігання вогнепальної зброї у приміщенні стрілецького тиру та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.
В той же час, відповідно до наказу директора ТОВ «Київ Щит» № 04/11-1-ОС від 22.04.2020 «Про призначення відповідальної особи» відповідальність за відкриття та функціонування майстерні з ремонту вогнепальної зброї та магазину з торгівлі вогнепальною зброєю і боєприпасами до неї за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 5 покладено на директора ОСОБА_1 , який також визначений відповідальною особою за придбання, зберігання та подальший продаж мисливської вогнепальної зброї і набоїв до неї згідно з наказом № 08/13 від 01.06.2020.
Також наказом директора ТОВ «Київ Щит» № 03/5 від 02.07.2025 відповідальною особою за відкриття та функціонування стрілецького тиру, а також за придбання спортивної вогнепальної зброї (крім бойової), мисливської вогнепальної зброї, основних частин і боєприпасів до неї призначено ОСОБА_2 .
Зазначені відомості внесено до функціональної підсистеми «Єдиний реєстр зброї» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України (запис № 1191863 про видачу дозволу на відкриття об`єкта дозвільної системи від 10.07.2025).
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права й дотримання норм процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку в межах доводів та вимог апеляційних скарг, з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин справи, встановленого статтею 9 КАС України, колегія суддів зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
На виконання частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 195 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил зберігання або перевезення вогнепальної чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів працівниками підприємств, установ, організацій, відповідальними за їх охорону, а так само за використання ними зазначеної зброї і бойових припасів не за призначенням. 
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері обігу та використання зброї; об`єктивна сторона полягає у порушенні правил зберігання або перевезення відповідної зброї; суб`єкт правопорушення спеціальний: фізична особа, яка є відповідальним працівником підприємства, установи, організації за охорону зброї на конкретному об`єкті.
Колегія суддів зазначає, що визначення суб`єкта відповідальності за частиною першою статті 195 КУпАП є питанням факту, яке встановлюється на підставі розпорядчих документів суб`єкта господарювання, що закріплюють обов`язки з охорони зброї за конкретною особою на конкретному об`єкті дозвільної системи, а не виключно на підставі загального статусу директора як виконавчого органу юридичної особи.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, станом на момент проведення перевірки 22.10.2025 відповідальною особою за відкриття та функціонування стрілецького тиру ТОВ «Київ Щит», у приміщенні якого зафіксовано порушення правил зберігання зброї, була ОСОБА_2 , про що свідчить наказ № 03/5 від 02.07.2025 і що узгоджується з відомостями Єдиного реєстру зброї та безпосередньо з актом перевірки об`єкта дозвільної системи від 22.10.2025, у якому саме ОСОБА_2 зазначено відповідальною особою. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у позивача статусу належного суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 195 КУпАП.
Доводи ГУНП у м. Києві про те, що позивач продовжує нести персональну відповідальність за дотримання вимог дозвільної системи у стрілецькому тирі на підставі наказу № 04/11-1-ОС від 22.04.2020, колегія суддів відхиляє з огляду на таке. 
Зі змісту зазначеного наказу прямо вбачається, що ним визначено відповідальну особу за відкриття та функціонування майстерні з ремонту вогнепальної зброї та магазину з торгівлі вогнепальною зброєю і боєприпасами, тобто щодо іншого об`єкта дозвільної системи - магазину, а не стрілецького тиру, перевірка якого стала підставою для винесення оскаржуваної постанови. 
Відповідальна особа магазину та відповідальна особа стрілецького тиру є різними посадовими особами, повноваження яких визначаються окремими розпорядчими актами товариства відповідно до специфіки відповідного об`єкта дозвільної системи, що узгоджується і з власною практикою товариства, яке, як підтверджено матеріалами справи, за результатами перевірки 22.10.2025 магазину та стрілецького тиру отримало дві окремі постанови про адміністративне правопорушення (серії ЕГА № 1900900 - щодо магазину та ЕГА № 1900902 - щодо стрілецького тиру). 
Отже, наказ № 04/11-1-ОС від 22.04.2020 не регулює питання відповідальності за стрілецький тир і не може бути застосований для визначення суб`єкта відповідальності за оскаржуваною постановою.
Аналогічно колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на наказ № 08/13 від 01.06.2020, яким позивача призначено відповідальною особою за придбання, зберігання та подальший продаж мисливської вогнепальної зброї і набоїв до неї, позаяк предметом цього наказу є питання обігу мисливської зброї в межах діяльності товариства загалом, а не питання охорони зброї у конкретному приміщенні стрілецького тиру, щодо якого спеціальним наказом № 03/5 від 02.07.2025 призначено окрему відповідальну особу.
Також не заслуговують уваги і доводи відповідача, що ґрунтуються на положеннях статуту ТОВ «Київ Щит», згідно з якими до компетенції директора належать усі питання діяльності товариства, не віднесені до компетенції інших органів. 
Так, загальна компетенція директора як одноосібного виконавчого органу юридичної особи перед самим товариством та його учасниками є категорією корпоративного права і не є тотожною спеціальному адміністративно-правовому статусу «відповідального працівника» за змістом частини першої статті 195 КУпАП, який є самостійною категорією, що визначається не статутом товариства, а конкретним розпорядчим актом про закріплення обов`язків з охорони зброї за певною особою на певному об`єкті. Наявність у директора загальних управлінських повноважень не виключає, а навпаки - передбачає можливість призначення суб`єктом господарювання іншої, спеціально уповноваженої особи, відповідальної за зберігання зброї на конкретному об`єкті дозвільної системи, що й було зроблено наказом № 03/5 від 02.07.2025.
Колегія суддів зазначає, що ГУНП у м. Києві не надало суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження того, що наказ № 03/5 від 02.07.2025 є фіктивним, скасованим чи фактично не застосовувався, а лише повторює доводи, які вже були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції. Саме лише висловлення стороною незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, за відсутності нових доказів чи аргументів не є підставою для скасування судового рішення відповідно до статті 317 КАС України.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 195 КУпАП, а отже постанова серії ЕГА № 1900902 по справі про адміністративне правопорушення від 22.10.2025 не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно неспівмірності стягнутих витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис виконаних робіт, а розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 25/06/2025-01 від 25.06.2025, акти приймання-передачі послуг, рахунки-фактури та платіжні документи, які визначають обсяг та зміст наданих послуг, кількість витраченого адвокатом часу та погодинну ставку. Зазначені докази ГУНП у м. Києві не спростовані; апелянт не довів, що відповідні послуги фактично не надавались, не були необхідними чи є дублюючими.
Доводи відповідача про незначну складність справи та її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження самі по собі не свідчать про відсутність правової складності спору й не звільняють апелянта від встановленого обов`язку довести конкретну неспівмірність присудженої суми. 
При цьому колегія суддів бере до уваги, що суд першої інстанції вже реалізував дискреційні повноваження, передбачені частиною дев`ятою статті 139 КАС України, та зменшив заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу з 33 719,53 грн до 10 000,00 грн з урахуванням складності справи та обсягу фактично виконаних адвокатом робіт.
Водночас ГУНП у м. Києві жодним чином не обґрунтувало, чому навіть зменшена в такий спосіб сума є надмірною, та не навело альтернативного розрахунку розміру витрат, який, на його думку, відповідав би критерію співмірності.
Колегія суддів також враховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 240/32993/23, відповідно до якої від учасника справи вимагається підтвердження обсягу наданих послуг, кількості витраченого часу та їх вартості - однак не обґрунтування того, чому саме на ті чи інші процесуальні дії було витрачено відповідну кількість часу.
Апелянт, у свою чергу, не навів жодних конкретних аргументів, здатних спростувати розрахунок витрат, поданий позивачем та покладений в основу рішення судом першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.
Частинами першою - третьою статті 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та правильно встановив фактичні обставини справи в оскаржуваній частині, надав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно застосував норми матеріального права, зокрема частину першу статті 195 КУпАП, та дотримався норм процесуального права при ухваленні рішення, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги ГУНП у м. Києві та відсутність передбачених статтею 317 КАС України підстав для її задоволення.
Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2026 у справі № 754/18512/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: інспектор сектору контролю за обігом зброї Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Паламарчук Вікторія Олегівна про скасування постанови та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2026 у справі № 754/18512/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач С.В. Воловик

Судді Є.Д. Кравченко 

О.О. Осіпова