ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/8515/25	

Головуючий суддя І інстанції – Лозицька І.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 в адміністративній справі №160/8515/25 за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання в сумі 60 651,54 грн. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 адміністративний позов Донецького державного університету внутрішніх справ було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ заборгованість за невиконання договору №71/07-23 від 02.10.2023 р. про розстрочення платежу витрат на утримання у сумі 60 651,54 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким закрити провадження по справі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем було пропущено строк звернення до суду за відсутності поважних причин. Зауважено про порушення судом першої інстанції приписів КАС України в частині її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Як встановлено судом, відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», статей 63, 74 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою вдосконалення порядку підготовки здобувачів вищої освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських за державним замовленням, між Донецьким державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області та Відповідачем - ОСОБА_3 було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому державному університеті внутрішніх справ № 402/2021 (далі - контракт).
Наказом від 29 вересня 2023 року № 770 о/с рядового поліції ОСОБА_3 було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 02.10.2023 року.
02.10.2023 року Донецьким державним університетом внутрішніх справ було вручено особисто ОСОБА_3 повідомлення № 4731/7-2023 від 02.10.2023 року про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ у повному розмірі за весь період фактичного навчання за реквізитами вищого навчального закладу та у розмірі відповідно до довідки-розрахунку вищого навчального закладу, який здійснював підготовку поліцейського та договір про розстрочення платежу витрат на утримання, який запропоновано укласти у разі неможливості відшкодування витрат у 30-ти денний термін, що підтверджується особистим підписом відповідача на даному повідомленні.
Керуючись п. 6 Порядку 02.10.2023 між Донецьким державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_3 було укладено Договір № 71/07-23 про розстрочення платежу витрат на утримання на суму 60 651,54 грн. (строком на 12 (дванадцять) календарних місяців, а саме з 02 жовтня 2023 року по 31 серпня 2024 року. 
Однак, відшкодування коштів на виконання умов наведеного договору відповідачем здійснено не було.
З огляду на не відшкодування відповідачем витрат на навчання у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Донецькому державному університеті внутрішніх справ у розмірі 60 651,54 грн. є обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що професійне навчання поліцейських складається з:1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (ч. 5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію").
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 р. № 261, затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (в подальшому - Порядок № 261).
Вказаний Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до п. 2 Порядку № 261, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку № 261).
Пунктом 5 Порядку № 261 передбачено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Пунктом 6 Порядку № 261 визначено, що особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.
Згідно з п. 8 Порядку № 261, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Зі змісту вищенаведених правових приписів слідує, що у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільненні зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання, особа повинна відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 у розмірі визначеному довідці-розрахунку.
Як видно з матеріалів справи, у зв`язку зі звільненням зі служби в поліції, 02.10.2023 року Донецьким державним університетом внутрішніх справ було вручено особисто ОСОБА_3 повідомлення № 4731/7-2023 від 02.10.2023 року про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ у повному розмірі, що підтверджується особистим підписом відповідача на даному повідомленні.
Сума відшкодування відповідно до наведеного розрахунку становить 60651.54 грн.
З матеріалів справи видно, що на підставі п. 6 Порядку 02.10.2023 між Донецьким державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_3 було укладено Договір № 71/07-23 про розстрочення платежу витрат на утримання на суму 60651.54 грн. (строком на 12 (дванадцять) календарних місяців, а саме з 02 жовтня 2023 року по 31 серпня 2024 року.
Однак, грошових коштів за наведеним договором відповідачем виплачено не було.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи та приписи законодавства, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо наявності у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу витрати на навчання у розмірі 60651.54 грн., а у зв`язку з невиконанням наведеного обов`язку відповідачем в добровільному порядку, як наслідок правомірності їх стягнення в судовому порядку.
Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що виникнення права звернення до суду у зазначеній категорії справ може виникати не тільки тоді, коли в особи закінчується термін на добровільне відшкодування витрат, а й у випадку, якщо на виконання пункту 6 Порядку № 261 між сторонами укладається договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу, і вимоги цього договору зі сторони особи не виконуються.
Як було встановлено судом апеляційної інстанції, на підставі п. 6 Порядку № 261 02.10.2023 між Донецьким державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_3 було укладено Договір № 71/07-23 про розстрочення платежу витрат на утримання на суму 60651.54 грн. (строком на 12 (дванадцять) календарних місяців, а саме з 02 жовтня 2023 року по 31 серпня 2024 року.
В свою чергу, грошових коштів за наведеним договором відповідачем виплачено не було, а тому відповідно починаючи з 01.09.2024 позивач набув право на звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів та відповідно з цієї дати почав обраховуватись місячний строк звернення до суду.
З матеріалів справи видно, що 03 жовтня 2024 року до Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Донецьким державним університетом внутрішніх справ було подано позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за невиконання договірних зобов`язань.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 23 грудня 2024 року у справі № 182/4663/24 Донецькому державному університету внутрішніх справ відмовлено у відкритті провадження у зв`язку із тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
16 січня 2025 року Донецьким державним університетом внутрішніх справ подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 23 грудня 2024 року.
11 березня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 23 грудня 2024 року було залишено без змін.
Відповідно до штемпелю суду першої інстанції, проставленому на адміністративному позові, останній було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21.03.2025, тобто протягом тридцятиденного строку з дня прийняття постанови Дніпровським апеляційним судом у справі № 182/4663/24.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в даному випадку позивач не допустив тривалого необ`єктивного зволікання з поданням адміністративного позову, що свідчить про необхідність поновлення строку на подання адміністративного позову.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.06.2023 по справі № 520/6532/2020, яка враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. 
При цьому, що стосується посилань відповідача на обізнаність позивача про необхідність звернення до суду з позовом про відшкодування коштів, саме в порядку адміністративного судочинства, що підтверджується наявність судових рішень у подібних справах, як на підставу неповажності пропуску строку звернення до суду, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки наявність або відсутність вказаної обізнаності не спростовує вищенаведені обставини справи щодо своєчасного первинного звернення позивача з позовом в порядку цивільного судочинства, тобто звернення на отримання саме судового захисту.
Що стосується посилань відповідача на порушення судом першої інстанції приписів КАС України в частині її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
За приписами ст. 174 КА України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.
Як видно з матеріалів справи, ухвала про відкриття провадження по справі від 25.03.2025 була надіслана на адресу відповідача: вул. Володимира Великого, 17/7, м. Кривий Ріг, 50036. 
Вказана адреса була зазначена в адміністративному позові позивача.
В свою чергу, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, наведені документи були отримані 31.04.2025 особою, ім`я якої встановити неможливо (а.с. 22).
Однак, відповідно до пояснень відповідача, відображених в апеляційній скарзі, остання не отримувала наведене повідомлення, оскільки з 22.07.2024 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Наведені обставини підтверджуються витягом з реєстру територіальної громади №2025/007655307 від 10 червня 2025 року.
В свою чергу, доказів направлення ухвали про відкриття провадження по справі на наведену адресу, матеріали справи не містять.
Таким чином, з вказаних обставин справи видно, що розгляд справи в суді першої інстанції фактично було здійснено за відсутності обізнаності відповідача про такий розгляд, що є порушенням приписів КАС України.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, в силу приписів ч. 6 ст. 171 КАС України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Відтак, в силу вищенаведених правових приписів суд першої інстанції мав належну та достатню можливість здійснити перевірку місця реєстрації відповідача з метою інформування її про розгляд даної справи та, як наслідок, забезпечення права останньої на обізнаність про стан розгляду справи.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 в адміністративній справі №160/8515/25 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов Донецького державного університету внутрішніх справ - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (на рахунок Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, р/рахунок: UA128201720313261009201000675, ЄДРПОУ 08571423) заборгованість за невиконання договору №71/07-23 від 02.10.2023 р. про розстрочення платежу витрат на утримання у сумі 60 651,54 грн. (шістдесят тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня 54 копійки).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва