Справа № 339/445/25
Провадження № 2/339/31/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

23 червня 2026 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області 
у складі: головуючого - судді Кілик М.П.,
з участю: секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,
за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника – адвоката Гринюк Г.В. (у режимі відеоконференції),
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Болехівської міської рада Івано-Франківської області як органу опіки та піклування, - Досяк Т.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Болехівська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 подав до суду позов та остаточно уточнивши позовні вимоги (позовна заява від 19.03.2026) просить ухвалити судове рішення, яким визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «Subaru» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 належний продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ2642 18.04.2024 на ім`я ОСОБА_7 , укладений 4 квітня 2025 року в м. Болехів між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 - укладеним. Визнати за позивачем - покупцем ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Subaru» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
У обґрунтування позовних вимог зазначив, що в березні-квітні 2025 року за оголошенням на сайті продажу автомобілів йому сподобався один із рекламованих автомобілів і він зв`язався з його власником - ОСОБА_7 , який підтвердив, що дійсно хоче продати автомобіль, так як перебуває в ЗСУ і на автомобілі ніхто не їздить, для вирішення питання купівлі автомобіля позивач може звернутися в Болехові до його дружини, з якою зв`язатися по телефону і вона уповноважена вирішити питання продажу автомобіля. Після цієї розмови позивач зателефонував до дружини власника - ОСОБА_2 , уточнив ціну автомобіля та обговоривши інші обставини позивач із своєю донькою, ОСОБА_8 , поїхали в м.Болехів для покупки автомобіля. В м.Болехові вони оглянули автомобіль, вирішили, що купують його. ОСОБА_2 зателефонувала чоловіку і вони домовились, що розраховуються за автомобіль з ОСОБА_2 , тобто передають їй кошти в сумі 260 000 грн, а ОСОБА_7 за місцем служби зробить нотаріально посвідчене доручення на ім`я доньки позивача - ОСОБА_6 з тією метою, щоб при перереєстрації вона за дорученням зареєструвала автомобіль на ім`я позивача. Повірена особа, тобто ОСОБА_2 4 квітня 2025 р. отримала від них кошти та видала власноруч написану розписку про їх отримання та передала позивачу автомобіль, а також технічний паспорт на автомобіль. Тобто одна сторона - продавець отримала кошти за відчужуваний автомобіль, про що видала розписку та передала покупцю придбану річ - автомобіль марки «Subaru» 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 з технічним паспортом, інша сторона - покупець виконала дії щодо покупки автомобіля, а саме: передала обумовлену сторонами суму коштів та отримала автомобіль з документами-технічним паспортом. Власник автомобіля в підтвердження продажу автомобіля видав нотаріально посвідчене доручення на розпорядження майном. Вказане доручення від 07.04.2025 позивач отримав приблизно 15-16 квітня 2025 р. 
На початку листопада вони звернулися до Територіального центру МВС України з метою проведення держаної реєстрації автомобіля, де дізналися про загибель його власника. Дружина ОСОБА_7 підтвердила факт смерті чоловіка, надала копії свідоцтв про смерть і одруження та визнала, що автомобіль проданий, але це був його особистий автомобіль і він ним розпорядився при житті, подавати заяви про прийняття спадщини вона не буде. Доручення видане власником на розпорядження автомобілем зі смертю довірителя втратило силу. За таких обставин захистити своє право на придбаний автомобіль інакше як у судовому порядку позивач не може, що змушує його звернутися до суду. Позивач посилається на положення ч.1 ст.16, ч.1 ст.328, ч.1 ст.334, ст.638, ст.640 ЦК України та зазначає, що сторонами повністю виконано всі дії, направлені на укладення договору купівлі-продажу автомобіля, а саме: прийнято пропозицію щодо купівлі автомобіля, витребувано від продавця – власника речі нотаріально посвідчене доручення, яким визначено повірену ним особу для отримання речі та розпорядження нею, покупцем сплачено кошти та отримано в користування автомобіль, тобто сторонами повністю виконано всі дії, які свідчать про укладення договору купівлі-продажу автомобіля.
Ухвалою судді від 28.11.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з наявністю недоліків позовної заяви, та надано позивачеві строк для їх усунення. У строк, визначений ухвалою, позивач усунув недоліки, відтак ухвалою судді від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, визначено дату підготовчого засідання. Підготовче засідання 14.01.2026 відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи.
Ухвалою підготовчого засіданні від 21.01.2026 клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Гринюк Г.В. задоволено, витребувано в Долинської державної нотаріальної контори та в Житомирської державної нотаріальної контори інформацію щодо наявності (відсутності) заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_7 . Крім цього, залучено до участі в справі ОСОБА_6 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. 04.02.2026 на виконання ухвали в частині витребування на адресу суду надійшла копія спадкової справи стосовно ОСОБА_7 .
Ухвалою підготовчого засідання від 25 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Гринюк Г.В. та витребувано в Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області інформацію про осіб, зареєстрованих зі спадкодавцем ОСОБА_7 станом на дату його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відповідь Черняхівської селищної ради Житомирського району надійшла до суду 05 березня 2026 року.
Ухвалою підготовчого засідання від 08 квітня 2026 року задоволено клопотання сторони позивача, залучено до участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , (які є особами, що були зареєстровані з ОСОБА_7 на час його смерті) та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 . Залучено до участі у справі Болехівську міську раду Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Прийнято до розгляду позовну заяву від 19.03.2026 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Болехівська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль; учасникам справи визначено строк для подання заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив; заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву).
Ухвалою від 05.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Підготовчі засідання 17 лютого 2026 року, 06 березня 2026 відкладено у зв`язку клопотаннями представника позивача. Підготовче засідання 23 березня 2026 року не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого на листку непрацездатності. Судове засідання 10 червня 2026 року відкладено у зв`язку з технічною неможливістю позивача та його представника взяти участь у засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 27.05.2026, 23.06.2026 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гринюк Г.В. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, дали пояснення, аналогічні змісту уточненої позовної заяви від 19.03.2026. Крім цього, зазначили про помилку в позовній заяві в частині зазначення номерного знаку автомобіля, просили вважати правильним номер, що вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_1 . Крім цього, представник позивача пояснила, що довіреність від 07.04.2025 було видано на доньку позивача – третю особу ОСОБА_8 , щоб у подальшому перереєструвати авто на позивача. З урахуванням положень ст.638, 640 ЦК просить визнати договір укладеним. Відповідачка ОСОБА_2 по телефону повідомила позивачу, що кошти вона потратила, і що спірний автомобіль був особистою власністю її чоловіка, тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Саме 04.04.2025 було передано авто, документи на нього і видано розписку про отримання коштів за його продаж, тому слід вважати, що 04.04.2025 між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Між позивачем та ОСОБА_7 04.04.2025 було узгоджено всі істотні умови договору купівлі-продажу автомобіля: ціну, порядок передачі авто (було передано в той же день), а останньою дією була видача 07.04.2025 ОСОБА_7 довіреності як згоду на продаж автомобіля. Довіреність на відповідачку ОСОБА_2 ОСОБА_7 не видавав, а лише повідомив позивачу по телефону, що ОСОБА_2 буде уповноваженою особою на отримання коштів за автомобіль. Відтак позов подано до відповідачки ОСОБА_2 як до особи, яка брала участь у виконанні усних домовленостей і яка є спадкоємцем ОСОБА_7 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_6 у судовому засіданні 27.05.2026 вважає, що позов підлягає задоволенню, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Болехівської міської ради Івано-Франківської області як органу опіки та піклування – Досяк Т.М. (діє на підставі довіреності від 08.01.2026, а.с.204) у судових засіданнях 27.05.2026, 23.06.2026 вважає, що позов підлягає задоволенню, сім`я відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є забезпеченою, ще до смерті чоловіка ОСОБА_2 мала в користуванні інший автомобіль.
Відповідачка ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , у судові засідання не прибула, була належно повідомлена про час та місце розгляду справи, правом на подачу відзиву не скористалася; направила до суду заяву від 13.06.2026, у якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи та прийняття рішення судом на підставі наявних у справі доказів. Просить суд вирішити спір на свій розсуд відповідно до норм законодавства. Відтак суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судові засідання не прибули, були належно повідомлені про місце, дату та час судових засідань. Зокрема, судові повістки на 27.05.2026 направлені за адресою їхнього проживання та вручені адресатам під підпис (а.с.217); від отримання повістки на 23.06.2026 вказані відповідачі відмовилися, про що свідчить відмітка працівника пошти, при цьому, відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України такі судові повістки вважаються врученими адресату. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_6 у судове засідання 23.06.2026 не прибула, була належно повідомлена про час та місце розгляду справи.
Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи Болехівської міської рада Івано-Франківської області як органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21), порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. інш.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (Постанова Верховного Суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22).
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст. 205 ЦК України).
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (ч.1 ст.206 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 207 ЦК України).
За ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з п. 3, п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до частини другої статті 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Суд установив, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 2642 18.04.2024, оригінал якого було надано позивачем на огляд суду, автомобіль марки «Subaru» 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_7 , як власником (а.с. 44).
Відповідачка ОСОБА_2 з 21.03.2018 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.40, 108).
Як зазначає позивач ОСОБА_1 у позовній заяві в березні-квітні 2025 року за оголошенням на сайті продажу автомобілів йому сподобався один із рекламованих автомобілів і він зв`язався з його власником - ОСОБА_7 , який підтвердив, що хоче продати автомобіль, так як перебуває в ЗСУ і для вирішення питання купівлі автомобіля позивач може звернутися в м.Болехів до дружини ОСОБА_7 – відповідачки ОСОБА_9 , яка уповноважена вирішити питання продажу автомобіля. Позивач зі своєю донькою – третьою особою ОСОБА_6 приїхали в м.Болехів для покупки автомобіля, ОСОБА_2 зателефонувала чоловіку на фронт і вони домовились, що розраховуються за автомобіль з його дружиною, тобто передають їй кошти в сумі 260 000 грн. Натомість ОСОБА_7 за місцем служби видасть нотаріально посвідчене доручення на ім`я ОСОБА_6 для подальшої реєстрації автомобіля на ім`я позивача. 
З копії розписки від 04.04.2025, оригінал якої було надано позивачем на огляд суду, складеної відповідачем ОСОБА_2 , остання 04.04.2025 «отримала від ОСОБА_1 за автомобіль Subaru Outback НОМЕР_1 260000 тисяч гривень (двісті шістдесят тисяч гривень)».
Як стверджував позивач у судовому засіданні, свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу, ключі від автомобіля та самий автомобіль відповідач  ОСОБА_2 передала позивачу після отримання коштів за вищевказаною розпискою.
Суд встановив, що 07.04.2025 ОСОБА_7 видав на ім`я третьої особи ОСОБА_6 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., зареєстровану в реєстрі за № 2534.
Відповідно до довіреності ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_6 продати за ціну та на умовах за її власним розсудом належний йому автомобіль марки «Subaru» 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Для виконання вказаних дій надав право, зокрема, керувати автомобілем, представляти інтереси в будь-яких установах з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, зняттям автомобіля з обліку, одержати належні ОСОБА_7 в разі продажу гроші. Довіреність видана на підставі попереднього усного договору з повіреною особою з правом передоручення повноважень іншим особам і дійсна по 07.04.2026, що стверджується копією довіреності (а.с.42), оригінал якої було надано позивачем на огляд суду. 
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.112, 115-117).
Отже, з 07.04.2025 ОСОБА_6 позбавлена права діяти від імені ОСОБА_7 щодо продажу спірного автомобіля та керування ним.
Як стверджує позивач у позовній заяві копію довіреності він отримав поштовим відправленням приблизно 15-16 квітня 2025 р., тобто після припинення представництва за довіреністю у зв`язку зі смертю особи, яка видала довіреність.
З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , наданої на ухвалу суду від 21.01.2026,вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли, подали у визначений законодавством строк заяву про прийняття спадщини, яку направлено нотаріусу за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_7 . Також зі спадкової справи вбачається, що спадкових прав у частині спірного автомобіля ОСОБА_2 не оформляла (а.с.93-120).
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.
До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС (п.12 Порядку № 1200).
Відповідно до абз. 1 п.17 Порядку №1200, чинного на час виникнення спірних правовідносин, під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.
У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, та номерні знаки для разових поїздок (абзац другий п.17 Порядку №1200).
Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів: державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів…Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема:
укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;
нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;
договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.
Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч.1 ст. 245 ЦК України).
Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, смерті особи, яка видала довіреність.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15.
У даній справі позивач просить визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля від 04.04.2025 з тих підстав, що сторони договору (позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ) 04.04.2025 усно, у телефонному режимі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу та на виконання договору позивач передав дружині ОСОБА_7 кошти, а вона передала позивачу спірний автомобіль з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, після чого ОСОБА_7 видав довіреність від 07.04.2025 на ім`я третьої особи ОСОБА_10 .
Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21).
У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу».
Суд зазначає, що всі обставини у сукупності, а саме: домовленість щодо усіх істотних умов договору, повне або часткове виконання договору мають бути доведені належними та допустимими доказами.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_7 на передачу позивачеві спірного автомобіля 04.04.2025 або на підтвердження надання повноважень відповідачці ОСОБА_2 на передачу автомобіля позивачеві. Про передачу автомобіля позивачеві не вказано також у розписці ОСОБА_2 від 04.04.2025, яка за розпискою отримала від позивача кошти за автомобіль. Отже не доведено погодження істотної умови, яка є обов`язковою для укладення договору купівлі-продажу, - умови щодо передачі транспортного засобу 04.04.2025. 
Позивачем також не підтверджено доказами погодження між сторонами договору іншого моменту переходу права власності на спірний автомобіль, та узгодження інших істотних умов договору. Договір купівлі-продажу спірного автомобіля у письмовій формі не укладався (у тому числі: ні в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів, ні в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів, ні іншим способом), цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_7 . 
Судом встановлено відсутність у позивача документів (актів), визначених пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.
Також як вбачається з пояснень сторони позивача: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не мали наміру укладати договір купівлі-продажу автомобіля з подальшим його нотаріальним посвідченням. 
Натомість ОСОБА_7 07.04.2025 видав довіреність на ОСОБА_6 , яку уповноважив продати належний йому автомобіль, з наданням права керувати автомобілем, та одержати належні ОСОБА_7 у разі продажу гроші, що також не свідчить про те, що ОСОБА_7 визнавав факт продажу ним спірного автомобіля раніше, зокрема, 04.04.2025. Також вказане положення довіреності, виданої ОСОБА_7 , суперечить твердженням позивача про те, що сторони договору погодили істотні умови договору купівлі-продажу в частині ціни продажу автомобіля (260 тис.грн), які було передано дружині ОСОБА_7 – відповідачці ОСОБА_2 згідно з розпискою від 04.04.2025.
Також суд керується положеннями ст. 628, 638, 639, 640, 650 ЦК Україна, відповідно до яких, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Особливості укладання договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюється відповідними актами цивільного законодавства.
Порядок укладення договорів купівлі-продажу автомобілів передбачений згаданим Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що описаний судом вище. 
Цієї форми позивач та ОСОБА_7 не дотримались, суду не надано доказів на підтвердження того, що сторони договору в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу спірного автомобіля.
Між позивачем та ОСОБА_7 відсутній договір купівлі-продажу навіть у простій письмовій формі, а є лише розписка від 04.04.2025 про отримання коштів дружиною ОСОБА_7 , яка не свідчить про домовленість між позивачем та ОСОБА_7 щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу відповідно до вимог статей 638, 655 ЦК України та не породжує для позивача та власника автомобіля прав і обов`язків.
Матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами факту укладення між позивачем та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу спірного автомобіля, договір є не укладеним, а за фактом неукладеності договору в його сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. Також у даному випадку не можна розглядати як підставу для набуття права власності за договором, і наступні дії, зокрема, передача коштів за автомобіль дружині власника автомобіля (відповідачці ОСОБА_2 ) та передача нею автомобіля позивачеві (як про це стверджує позивач), оскільки такі дії теж не мають юридичних наслідків.
Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в Постанові від 22 січня 2019 року в справі № 145/145/17, за яким навіть за умови укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля у простій письмовій формі, не у сервісному центрі МВС України та без присутності адміністратора такого органу, - такі дії не є дотриманням порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, відтак оспорюваний договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.
Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.
Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки позивач та ОСОБА_7 не укладали договір купівлі-продажу в порядку, який передбачений чинним законодавством, а отже, договір, який є неукладеним, не може бути підставою для визнання права власності на спірний автомобіль, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_7 , а також оскільки видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, - тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог також у частині визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача) у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. 
З урахуванням ст.141 ЦПК України та оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про віднесення судових витрат за рахунок держави.
Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Болехівська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
відповідач:ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
третя особа ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;
третя особа Болехівська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, місцезнаходження: пл.І.Франка, 12, м.Болехів Калуського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04054270.
Повний текст рішення складено 23.06.2026.

Суддя         М.П.Кілик