Справа № 127/36339/25
Провадження № 2/127/8397/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,
при секретарі Підвисоцькій О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 05.11.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2024 у справі №127/36595/23. Від шлюбу у сторін народилася дитина, син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали спільно з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , у помешканні позивачки. У квітні 2022 року відповідачка залишила 4-місячну дитину, зібрала свої речі і поїхала у невідомому напрямку та з того часу припинила будь-які зустрічі, спілкування з сином, батьком дитини та бабусею. Отже, на думку позивача, відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини відсутня, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав у цьому випадку створить правові передумови для подальшого визначення правового статусу дитини, що повністю відповідатиме її найкращим інтересам. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що наявні законні підстави, з якими закон пов`язує можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Ухвалою суду від 01.12.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді Федчишена С.А. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07.04.2026 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, звернулись до суду з заявою, в якій просили розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідачка не скористалася своїм правом надати відзив на позовну заяву або прийняти участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
Представник третьої особи у судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з клопотанням в якому просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого записано: батько – ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис №3229 та підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим повторно 12.11.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, серія НОМЕР_1 . (а.с. 19)
Як встановлено зі Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 23.12.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №3827, батьками якого записано: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_2 . (а.с. 20)
Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2024 по справі №127/36595/23, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.11.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №2039. (а.с. 21)
Згідно з Довідкою №2373 виданою 23.08.2023 Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини – сина ОСОБА_4 , 2021 року народження з 01.11.2021. (а.с. 23)
Відповідно до листа Служби у справах дітей Вінницької міської ради, ОСОБА_3 роз`яснено, що в разі невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо дитини, ОСОБА_3 , як батько дитини, згідно зі ст. 165 СК України має право звернутися до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про позбавлення її батьківських прав. (а.с. 25)
Згідно з листом Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради від 19.01.2024 №01-23/47, повідомлено, що з 13.09.2022 по 11.09.2023 ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували на обліку як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідно до здійсненої оцінки потреб, сім`я ОСОБА_3 потребувала послуг інформування та консультування від Вінницького міського центру соціальних служб, у зв`язку з тим, що зі слів батька, мати ОСОБА_2 залишила дитину на виховання та утримання батька – ОСОБА_3 та зникла в невідомому напрямку. На момент відвідування та в процесі надання соціальних послуг ОСОБА_2 за місцем проживання сім`ї, жодного разу не було. Дитина забезпечена всім необхідним відповідно віку та потреб для повноцінного розвитку. На момент відвідування між батьком та дитиною спостерігались доброзичливі стосунки, комфортна психологічна атмосфера. Батько забезпечує дитину всім необхідним в міру своїх можливостей, отримує соціальну допомогу при народженні дитини. (а.с. 26)
Відповідно до інформації, наданої КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ №5 м. Вінниці» Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , обслуговується в КНП «ЦПМСД №5» від народження до 11.09.2023. з 12.09.2023 обслуговується в ФОП « ОСОБА_6 ». На запрошення до лікаря на щомісячний плановий огляд до 11.04.2022 з дитиною приходила мати – ОСОБА_2 , після 11.04.2022 догляд за дитиною здійснює батько – ОСОБА_3 , 1986 р.н. (а.с. 30)
Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №74562453 від 29.03.2024, на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебуває судовий наказ №127/40346/23 виданий 14.03.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.12.2023. (а.с. 32)
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023 по справі №127/27723/20, визнано  ОСОБА_7  винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_7 до строку призначеного покарання строк її перебування під вартою з 15.03.2023 по 30.06.2023 з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.Згідно з частиною першою статті 75 Кримінального кодексу України звільнено  ОСОБА_7  від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.(а.с. 47-53)
Згідно з Довідкою квартального комітету/комітету мікрорайону Лівобережний Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці від 04.09.2025 №467, ОСОБА_1 , 1966 р.н. проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з онуком ОСОБА_4 , 2021 р.н., відповідно до актів опитування сусідів, онук тимчасово перебуває під опікою бабусі. (а.с. 62)
Як вбачається з відповіді на адвокатський запит від 01.10.2025 №05-1-13/52, КЗ «Заклад дошкільної освіти №38 Вінницької міської ради» повідомив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 відвідує КЗ «ЗДО №38 ВМР» з 26.08.2024, наказ №77 по теперішній час. Батько дитини ОСОБА_3 завжди цікавиться успішністю та поведінкою сина, приймає активну участь у освітньому процесі та батьківських зборах, приводить сина приводить сина в заклад чистим та охайним, доглянутим. Активну участь у вихованні онука приймає бабуся ОСОБА_1 , яка також цікавиться життям онука в садочку. Мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в дитячому закладі протягом цього періоду не з`являлась, не цікавилась успішністю та поведінкою, жодної участі у вихованні не приймала. (а.с. 66)
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін «найкращі» інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини».
У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...».
Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст. 8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми.
Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»).
Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 
Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 по справі № 459/3411/18 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 19.01.2026 №01/00/011/3343, за змістом якого комісія прийшла до висновку, що позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним. (а.с. 99-102)
Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини. 
Відповідачка будь-яких обґрунтованих заперечень на позов не подала, поважності причин не виконання покладених на неї батьківських обов`язків не навела.
В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачкою її батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дитину з підстав, що не залежать від відповідачки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини не створює умови для отримання нею освіти. Відповідачка не розуміє материнського обов`язку, не виявляє ніяких материнських почуттів, не займалася та не займається вихованням та утриманням дитини, не замислюється про долю дитини, її майбутнє.
Отже, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини, суд визнає за доцільне позбавити матір батьківських прав, що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі.
При цьому суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє відповідачку права на спілкування з дитиною й побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення її батьківських прав.
Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути суму судового збору.
За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідачка тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, свідомо відмовилася від їх виконання. У зв`язку з чим, позов задовольняється. 
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09.06.2026.

позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 
третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради, код ЄДРПОУ: 03084813, м. Вінниця, вул. Соборна, 59

СУДДЯ: