П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2026  	Справа №607/12791/26 Провадження №3/607/3907/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Созанської Т.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає в АДРЕСА_1 , акушер КНП «ТМКЛ №2», РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

06.06.2026 о 14:03 в м. Тернополі, вул. Білогірська, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz A200, р.н. НОМЕР_2 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустила наїзд на припаркований автомобіль Peugeot 308, р.н. НОМЕР_3 , який припаркував ОСОБА_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п.п. 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху (далі – ПДР).
Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №688064 від 09.06.2026, 06.06.2026 о 14:03 в м. Тернополі, вул. Білогірська, 1, водій ОСОБА_1 , будучи причетною до ДТП, місце події залишила, чим порушила п. 2.10.а ПДР.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначила, що не відчула жодного удару. Повідомила, що лише через 2 дні поліція повідомила їй про ДТП. На її транспортному засобі раніше були потертості, відтак не думала, що вчинила ДТП.
Захисник Созанська Т.І. у судовому засіданні підтримала позицію ОСОБА_1 .
Потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з`ясувавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, доходжу такого висновку:
згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.3.б ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №688055 від 09.06.2026; відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, що міститься на DVD-R диску; схемою місця ДТП від 06.06.2026, на якій, серед іншого, зафіксовано механічні пошкодження транспортного засобу Peugeot 308, р.н. НОМЕР_3 ; поясненнями ОСОБА_2 від 06.06.2026; рапортом т.в.о. командира взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП М. Гинди від 06.06.2026; копією рапорту, який зареєстрований 06.06.2026 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) за №3973; протоколом огляду транспортного засобу від 09.06.2026, відповідно до якого оглядом встановлено пошкодження автомобіля Mercedes-Benz A200, р.н. НОМЕР_2 ; поясненнями ОСОБА_1 від 09.06.2026; довідкою, виданою 09.06.2026 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія серії НОМЕР_4 .
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, – добровільне відшкодування завданих збитків, позицію потерпілого, який жодних майнових чи немайнових претензій до ОСОБА_1 не має та просить не притягувати її до адміністративної відповідальності, що підтверджується його заявою від 23.06.2026, вважаю, що відповідним і достатнім у цьому випадку є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.
Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
З аналізу вищенаведеної норми Закону встановлено, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, складають дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу. Водночас такі дії мають вчинятися свідомо з метою покинення місця ДТП.
Відповідно до вимог п. 2.10.а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Як встановлено у судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , знаючи про зіткнення із транспортним засобом потерпілого, мала намір залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху чи здійснити дії на приховання факту ДТП.
Зокрема, відсутність в діях ОСОБА_1 наміру залишити місце ДТП чи здійснити дії на приховання факту ДТП підтверджується: письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09.06.2026, відповідно до яких на час інкримінованої події жодних ударів вона не відчула, а відтак незрозуміла, що зачепила інший автомобіль. 08.06.2026 о 16:42 до неї подзвонили з поліції, та на наступний день вона з`явилися до них з метою з`ясування обставин; її поясненнями, наданими у судовому засіданні, згідно з якими вона не відчула жодного удару. Лише через 2 дні поліція повідомила їй про ДТП. На її транспортному засобі раніше були потертості, відтак не думала, що вчинила ДТП; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 06.06.2026 та рапортами працівників поліції від 06.06.2026, зі змісту яких не вбачається, що потерпілий була очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, а також відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, що містяться на DVD-R диску, оглядом якого встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz A200 здійснював виїзд із місця паркування та рухався з незначною швидкістю. За таких обставин не можна виключити, що водій об`єктивно міг не відчути моменту контакту з іншим транспортним засобом та продовжив рух. Водночас суд враховує, що камера відеоспостереження розташована на значній відстані від місця події, а ракурс відеозапису не дають можливості достовірно встановити всі деталі зіткнення та однозначно оцінити реакцію водія після нього.
Наявні в матеріалах справи докази стосуються події ДТП, однак беззаперечно не підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та не свідчать, що ОСОБА_1 свідомо залишила місце ДТП з метою приховати факт його здійснення.
Таким чином, судом не встановлено суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
За таких обставин, вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та наявність у її діях складу цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в її діях складу цього адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122-4, 124, 245, 247, 251, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який стягнути в дохід держави.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя	Н. П. Воробель