Справа 688/2153/26 
№ 1-кп/688/213/26 

Вирок
Іменем України

21 травня 2026 року         м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №12026244000000271 від 03.03.2026 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, стрільця – помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_5 повинен поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_5 , зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Діючи в порушення положень вищевказаного законодавства, 02.03.2026, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в палаті хірургії одного дня № 7 хірургічного відділення КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», що за адресою: м. Шепетівка, вул. Захисників України, буд. 85, виявивши дорожню сумку, що належить ОСОБА_4 , у якій був гаманець марки «DAIQISI» чорного кольору із грошовими коштами у сумі 4041 гривень, вирішив викрасти вказане майно з метою особистого незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день, скориставшись тим, що в приміщенні палати хірургії одного дня № 7 нікого немає, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, введений в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє дотепер, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, викрав гаманець марки «DAIQISI» чорного кольору вартістю 546,67 гривень, та грошові кошти в загальній сумі 4041 гривень, помістивши їх у кишеню кофти у яку був одягнений, та з викраденим майном залишив територію медичного закладу.
Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належне ОСОБА_4 майно на загальну суму 4 587,67 гривень, чим завдав майнової шкоди на вказану суму.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення при вищенаведених обставинах визнав повністю, не заперечував фактичних обставин справи та правової кваліфікації вчиненого діяння, розкаявся у скоєному, просив врахувати, що проходить військову службу в Збройних Силах України та не позбавляти його волі. Суду показав, що на початку березня 2026 року перебував на лікуванні в лікарні у м. Шепетівці, де познайомився з потерпілим ОСОБА_4 . В один із днів, скориставшись тим, що потерпілий вийшов з палати, а він залишився наодинці, викрав з сумки потерпілого гаманець з грошовими коштами, які в подальшому у нього вилучили працівники поліції. Розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, щиро шкодує про вчинене. Наразі соромиться власних дій, оскільки є військовослужбовцем та повинен показувати приклад бездоганної поведінки. 
Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що в повному обсязі розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення та погоджується з його формулюванням. Суду пояснив, що визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив не досліджувати докази, зібрані стороною обвинувачення, оскільки він не оспорює фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та визнає обставини які обтяжують та пом`якшують покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 підтримала позицію обвинуваченого, зазначила, що визнання обвинуваченим своєї винуватості та його відмова від дослідження доказів не порушує його права на захист, відповідає позиції захисту та забезпечує його інтереси. 
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показав, що на початку березня 2026 року перебував на лікуванні в Шепетівській районній лікарні, з ним у одній палаті проходив лікування ОСОБА_5 02.03.2026 у вечірній час він вийшов з палати покурити, а коли повернувся та мав намір взяти нову пачку цигарок, виявив, що у його дорожній сумці відсутній гаманець з грошима. На його прохання медичні працівники зателефонували на лінію «102», повідомивши про подію. Працівники поліції встановили, що крадіжку вчинив ОСОБА_5 . Претензій до обвинуваченого не має, йому відомо, що кошти та гаманець були вилучені у обвинуваченого та будуть йому повернуті. Просив не позбавляти обвинуваченого волі, надавши йому можливість проходити військову службу та захищати Батьківщину. Підтвердив фактичні обставини події злочину, викладені у обвинувальному акті, та просив не досліджувати доказів на їх підтвердження, оскільки погоджується з такими обставинами та їх не оспорює. 
Прокурор ОСОБА_3 , вказуючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини ним та потерпілим ОСОБА_4 , як слідує з їхніх показань, не оспорюються, просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, також дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, письмові документи про речові докази та процесуальні витрати.
Після з`ясування чи правильно розуміють обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності їх позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за правилами, передбаченими цією нормою.
Суд зазначає, що за правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
Кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
Оцінивши показання обвинуваченого та потерпілого, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану
Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , керуючись положеннями ст.65-68 КК України принципом справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_5 не судимий відповідно до ст. 89 КК України, на обліку органу пробації не перебуває, перебуває під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання та проходження військової служби характеризується негативно, проходить військову службу у Збройних Силах України під час воєнного стану.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали. Так суд встановив, що обвинувачений вчинив крадіжку чужого майна, яке знаходилося у відкритому доступі без нагляду його власника. 
Обвинувачений повністю визнав свою винуватість, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти, попросив у потерпілого пробачення, а потерпілий прийняв його вибачення.
Суд зауважує, що кримінальне правопорушення тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається в т.ч., шляхом призначення винній особі необхідного і достатнього покарання. 
Суд зазначає, що позиція потерпілої сторони щодо призначення засудженому виду та розміру покарання, не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, однак враховується судом при призначенні винній особі покарання. 
На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи відсутність тяжких наслідків злочину, позицію потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати та призначити покарання без ізоляції від суспільства, що в своїй сукупності з урахуванням особи обвинуваченого, який проходить військову службу у Збройних Силах України під час воєнного стану, та критичним відношенням винного до вчиненого, дає суду підстави призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
За змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Положення ст. 75 КК України підлягають застосуванню у взаємозв`язку із приписами статей 50, 65 вказаного Кодексу, за яким визначаються загальні ознаки, мета і засади призначення покарання, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідно до положень Загальної частини КК і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст протиправної поведінки. 
Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, щире каяття, позицію потерпілого, проходження ним військової служби під час воєнного стану, суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та досягнення мети покарання в контексті положень статей 50, 65 КК України.
Відповідно до ч.4 ст. 75 КК України нагляд за засудженими військовослужбовцями, звільненими від відбування покарання з випробуванням здійснюється командирами військових частин.
Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, що сприятиме досягненню мети покарання. Покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи, адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем проходження військової служби.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 суд не вбачає.
Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню,
На підставі ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів установи, що фінансується з Державного бюджету України (НДЕКЦ при УМВСУ у Хмельницькій області), для проведення експертизи в сумі 1782,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за поведінкою ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, покласти на командира військової частини, де він проходить військову службу, а у разі звільнення із військової служби – на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання. 
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 1782,80 грн. 
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2026 на гаманець із грошовими коштами номіналами 1000 (тисячу) гривень із серійним номером ЗП9055720, 1000 (тисячу) гривень із серійним номером ЕБ3984301, 505 (п`ятсот) гривень із серійним номером DY7799871, 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером КБ1217195, 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕР3234291, 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ГМ0655956, 20 (двадцять) гривень із серійним номером ВТ1638480, 1 (одна) гривня із серійним номером СГ8722355, 10 (десять) гривень 2020 року, 5 (п`ять) гривень 2021 року, 5 (п`ять) гривень 2021 року. 
Речові докази:
 
- гаманець марки «DAIQISI» чорного кольору, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_4 .
 
- грошові коштами номіналами 1000 (тисячу) гривень із серійним номером ЗП9055720, 1000 (тисячу) гривень із серійним номером ЕБ3984301, 505 (п`ятсот) гривень із серійним номером DY7799871, 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером КБ1217195, 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕР3234291, 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ГМ0655956, 20 (двадцять) гривень із серійним номером ВТ1638480, 1 (одна) гривня із серійним номером СГ8722355, 10 (десять) гривень 2020 року, 5 (п`ять) гривень 2021 року, 5 (п`ять) гривень 2021 року, передані на зберігання Департаменту каси перерахунку АТ «КБ «Приватбанк» (в особі керівника ОСОБА_7 ) повернути ОСОБА_4 .
 
- DVD-R диск з розмовою медсестри КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» та оператором лінії «102» залишити в матеріалах кримінального провадження.
 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя:          ОСОБА_8