ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 Справа № 917/222/26 

За позовною заявою Відділу освіти Виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, бульвар Шевченка, 1, сел. Софіївка, Криворізький район, Дніпропетровська область, 53100 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", шлях Київ-Харків, корпус 134 км., Пирятинський район, Полтавська область, 37043 
про стягнення грошових коштів. 

Суддя Семчук О.С.,
за участю секретаря судового засідання Олійник Н.І.,
представники сторін не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернувся Відділ освіти Виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", про стягнення вартості товару за Договором закупівлі № 2 від 05.01.2024 в сумі 259 278,60 грн, а також пені 102 933,60 грн та 7 % штрафу за прострочення понад тридцять днiв в розмiрi 17 939,50 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін; призначено справу для розгляду по суті на 18.03.2026 об 11:20 год.
17.03.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на його подання та клопотанням про проведення всіх судових засідань за участі його представника в режимі відеоконференції (вх. No 3490).
Судове засідання, призначене на 18.03.2026 об 11:20 год, не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.03.2026 поновлено відповідачу строк на подання відзиву (вх. No 3490 від 17.03.2026) та долучено його до матеріалів справи; судове засідання призначено на 07.04.2026 о 14:00 год.
У зв`язку з ввімкненням 07.04.2026 автоматизованої системи централізованого оповіщення "повітряна тривога" у м. Полтава та Полтавській області, засідання суду не відбулося; відкладено розгляд справи на 22.04.2026 о 13:00 год.
В судовому засіданні 22.04.2026 представник позивача просив суд відкласти засідання та надати додатковий час для надання відповіді на відзив, у зв`язку з відсутністю юриста у Відділі освіти. Суд відклав розгляд справи на 13.05.2026 о 13:00 год (в режимі відеоконференції).
Позивачем подано відповідь на відзив (вх. No 6065).
13.05.2026 суд розпочав розгляд справи по суті. В судовому засіданні суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Оголошено дату та час ухвалення судового рішення - 18.05.2026 о 15:00 год.
В судове засідання 18.05.2026 сторони не з`явились. Рішення приймається з врахуванням статей 233, 240 ГПК України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Постачальником не виконано зобов`язання за Договором No 2 від 05.01.2024 щодо поставки у власність Покупця нафтопродуктів, а саме не поставлено бензину А-95 в кількості 1295,0 л та дизельного пального в кількості 4300,0 л на загальну суму 259 278,60 грн. Всі звернення та претензія про поставку товару або повернення коштів відповідачем залишені без задоволення.
Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечує, стверджує, що повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем та поставив йому товар у передбачений Договором строк, кількості та номенклатурі. Видатковою накладною, яка підписана уповноваженими представниками сторін підтверджується, що Відділом освіти отримано весь обсяг товару передбачений умовами Договору No 2 від 05.01.2024. В кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини для розірвання договору. Протягом строку дії Договору позивач жодного разу не звертався до ТОВ “Гарант Ойл Групп” з вимогою про його розірвання внаслідок порушення будь-яких умов, в тому числі в частині поставки товару. Позивач не надав належних та допустимих доказів відправки відповідачу Листа від 09.01.2025, листа від 29.04.2025 та претензії.
Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України No 270 від 05.03.2009, позивач мав надати поштову квитанцію, поштову накладну з інформацією про поштове відправлення чи фінансовий чек та опис вкладення у цінний лист. Умовами договору не встановлювався строк поставки палива, відсутній обов`язок Постачальника здійснювати доставку пального у будь-які інші місця крім визначених АЗС, а тому застосування пункту 8.4. Договору та нарахування пені і штрафу є безпідставним.
Отже, на думку відповідача, позивачем не надано жодних доказів в підтвердження порушення саме відповідачем строків поставки товару, як і відмови в отоварені талонів у встановлені Договором строки, що вказує на необґрунтованість позову та є підставою для відмови у його задоволенні.
Позивач не погоджується з твердженнями відповідача та зазначає, що факт підписання видаткової накладної від № Рн240108/003 від 05.01.2024 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому. З моменту передання відповідачем за видатковою накладною талонів на пальне позивачу, останній набув право на отримання дизпалива та бензину в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній. Постачальник частково здійснив заміну талонів на бензин А-95 в кількості 520,0 л та дизельного палива в кількості 2080,0 л загальною вартістю 96 678,40 грн, що підтверджується доданими до позову доказами.
Зобов`язання щодо поставки (передачі) покупцю бензину А-95 в кількості 1295,0 л та дизельного пального в кількості 4300,0 л на загальну суму 259 278,60 грн Постачальником не виконано.
Доказів протилежного відповідачем не надано. Відсутність вимоги позивача про розірвання договору до 31.12.2024 не свідчить про належне виконання умов договору ТОВ "Гарант Ойл Групп". Правилами надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України No 270 від 05.03.2009 не передбачена вимога відправлення рекомендованого листа із обов`язковим описом вкладення. Посилання відповідача на приписи статті 232 Господарського кодексу України є безпідставними, оскільки останній втратив чинність.
Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
Між Відділом освіти Виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області (позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (відповідач, Постачальник) було укладено Договір про закупівлю № 2 від 05.01.2024 (Договір, а.с. 13-18), про що в електронній системі публічних закупівель Prozorro опубліковано інформацію - Звіт (а.с. 20).
В Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:
- Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця нафтопродукти, визначені·Сторонами в Специфікації, що є Додатком No 1 до Договору (далі - Паливо), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Паливо в порядку та на умовах Договору. Найменування Палива, асортимент, кількість, ціна, тощо, наведені в Специфікації, що є Додатком № 1 до Договору (далі - Специфікація) (п. 1.1);
- Предметом цього Договору є: Бензин А-95, дизельне паливо (Код ДК 021:2015 09130000-9 - Нафта і дистиляти) (п. 1.2);
- Постачання палива здійснюється із використанням талонів, через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), розташованих у межах смт. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області з наданням підтвердних на цю операцію документів (касових чеків). Покупець в порядку і на умовах визначених цим Договором зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість Палива (п. 1.3);
- Загальна вартість цього Договору становить 658 596,80 гривень (Шістсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто шість гривень вісімдесят копійок), в т.ч. ПДВ - 109 766,13 грн (п. 2.1);
- Строк поставки талонів Постачальником - до 31.01.2024 року. Передача (відпуск) Палива згідно поставленим талонам здійснюється на АЗС, розташованих у межах смт. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області. Передача палива (відпуск) здійснюється по факту пред`явлення Покупцем (уповноваженим представником Покупця) талону (п. 4.1);
- Передача талонів та перехід права власності на відповідну кількість (обсяг) та асортимент Палива посвідчується підписаною Сторонами видатковою накладною. Передача талонів Покупцеві здійснюється в момент підписання Сторонами видаткової накладної (п. 6.1);
- З моменту переходу до Покупця права власності на Паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, Пальне перебуває на повному відповідальному безкоштовному зберіганні у Постачальника (п. 6.2);
- Обов`язок Постачальника фактичної передачі (відпуску) Палива вважається виконаним з моменту передачі (відпуску) такого Палива на АЗС, що підтверджується касовим (фіскальним) чеком. Постачальник зобов`язується забезпечити наявність та відпустити у роздріб (передати) визначену (зазначену) на талоні кількість (обсяг) та асортимент Палива за першою вимогою Покупця по факту пред`явлення ним талону на відповідній АЗС згідно з умовами цього Договору (п. 6.3);
- Строк дії талонів на видачу палива визначено у Специфікації (Додатку № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. У разі закінчення строку дії талонів на видачу палива, Постачальник має можливість провести їх обмін на талони з діючим строком або повернути сплачені кошти (п. 6.5);
- Постачальник зобов`язаний забезпечити: поставку Палива; передачу (відпуск) Палива на АЗС; достатню кількість, асортимент та відповідну якість Палива на АЗС (п. п. 7.2.1, 7.2.2, 7.2.5);
- За порушення строків поставки Палива або недопоставку Палива Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Палива, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Палива понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості Палива, поставку якого прострочено (п. 8.4);
- Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє до 31 грудня 2024 року, а в· частині провдення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Припинення дії Договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за Договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою Стороною свого зобов`язання за Договором (п. 12.1).
Додатком № 1 до Договору є Специфікація, згідно з якою найменування Палива/Товару: бензин А-95 по талонам у кількості 3140 літрів за ціною 45,88 грн з ПДВ, загальною вартістю 144 063,20 грн; дизельне паливо по талонам у кількості 11070 літрів за ціною 46,48 грн з ПДВ, загальною вартістю 514 533,60 грн. Всього з ПДВ 658 596,80 грн. Строк дії талонів не менше 12 місяців (а.с. 19).
На виконання умов Договору Постачальник передав Покупцю бензин А-95 по талонам кількістю 3140,00 л та дизельне паливо по талонам кількістю 11070,00 л, загальною вартістю 658 596,80 грн, про що свідчить підписана сторонами Видаткова накладна від 05.01.2024 № Рн240108/003 (а.с. 21).
Покупець прийняв та оплатив паливо по талонам, що підтверджується платіжними інструкціями від 15 січня 2024 року № 1 (внутрішні номера 322961106, 322961404, 322961679) на суму 615 928,40 грн, 33 492,40 грн, 9 176,00 грн (а.с. 22-24).
Як вказує позивач та не заперечується відповідачем частину талонів Покупець використав: талони на бензин А-95 кількістю 1325,0 л вартістю 60 791,00 грн; талони на дизельне паливо кількістю 4690,0 л вартістю 217 991,20 грн.
14 червня 2024 року супровідним листом № 186 Покупець повернув Постачальнику для обміну талони на бензин А-95 у в кількості 600 л, термін дії яких закінчувався 29 червня 2024 року (а.с. 25).
28 червня 2024 року супровідним листом № 206 Покупець повернув Постачальнику для обміну талони на бензин А-95 у кількості 1195,0 л та талони на дизпаливо у кількості 6380,0л, термін дії яких закінчувався 1, 4 та 12 липня 2024 року (а.с. 29).
15 серпня 2024 року супровідним листом № 247 Покупець повернув Постачальнику для обміну талони на бензин А-95 у кількості 20,0 л, термін дії яких закінчився 29 червня 2024 року (а. с. 76).
В загальному було повернуто талонів на бензин А-95 в кількості 1815 літрів та талонів на дизельне пальне в кількості 6380,0 л вартістю 379 814,6 грн.
Постачальник частково здійснив заміну талонів - бензину А-95 в кількості 520,0 л та дизельного палива в кількості 2080,0 л загальною вартістю 96 678,40 грн, що підтверджується листом від 20.09.2024 № 20/09-2 та актом обміну талонів від 20.09.2024; листом від 30.09.2024 № 30/09-1 та актом обміну талонів від 30.09.2024, актами обміну талонів від 06.11.2024 та від 05.12.2024 (а.с. 79-84).
Вказані обставини (часткова заміна талонів) відповідачем не заперечувались.
При цьому, як стверджує позивач, станом на лютий місяць 2026 року Постачальником не виконано зобов`язання щодо передачі Покупцю (позивачу) оплаченого товару: нафтопродуктів - бензину А-95 в кількості 1295,0 л та дизельного пального в кількості 4300,0 л на загальну суму 259 278,60 грн.
З метою врегулювання та вирішення питання позивач надіслав на поштову та електронну адреси відповідача листи від 09.01.2025 № 12 та від 29.04.2025 № 152 щодо заміни талонів (а.с. 85-90). Листи залишені відповідачем без реагування.
12.12.2025 за вих. № 460 позивач надіслав на адресу відповідача (зазначену у договорі як адреса для листування) претензію з вимогою забезпечити передачу бензину А-95 в кількості 1295,0 л та дизельного пального в кількості 4300,0 л або повернути протягом 30 календарних днів 259 278,60 грн заборгованості за недопоставлений товар (а.с. 91-93). Докази направлення наявні в матеріалах справи (а.с. 94-95). Вказані листи та претензія залишилась без реагування.
При розгляді справи по суті судом враховано наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, зокрема, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до змісту частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Так, між сторонами було укладено Договір про закупівлю No 2 від 05.01.2024.
За своїм змістом та правовою природою укладений правочин підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України (поставка). В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу та зберігання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до положень статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно пункту 2 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 658 596,80 грн на підставі Договору від 05.01.2024 № 2 (платіжна інструкція від 15 січня 2024 року № 1, внутрішні номера 322961106, 322961404, 322961679), а відповідач передав позивачу Бензин А-95 по талонам кількістю 3140,00 л та дизельне паливо по талонам кількістю 11070,00 л, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною від 05.01.2024 № Рн240108/003 (а.с. 21).
Згідно п. 6.2 Договору з моменту переходу до Покупця права власності на Паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, Пальне перебуває на повному відповідальному безкоштовному зберіганні у Постачальника.
Отже, після підписання видаткової накладної та отримання талонів (мали різні строки дії), позивач набув право власності на товар, визначений в накладній (п. 6.1), а отримати товар (паливо) позивач міг шляхом передачі талонів за адресою, визначеною в Договорі (п. 6.3).
За вимогою статті 667 ЦК, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.
Суд звертає увагу, що укладений між Позивачем та Відповідачем договір за своєю правовою природою є змішаним, а саме, договором поставки з елементами договору зберігання.
За змістом частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Частинами 1, 2 статті 938 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.
Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (частина 1 статті 949 Цивільного кодексу України).
Оскільки позивач отримував пальне поступово, а строк дії деяких талонів закінчувався, він, користуючись п. 6.5 Договору звертався до відповідача (постачальника) з вимогами щодо обміну талонів.
При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до умов Специфікації, строк дії талонів мав бути не менше 12 місяців, що виконано не було. А також те, що відповідно до умов Договору, позивач міг отримати зі зберігання паливо лише по факту пред`явлення талону (талонів). Отже, якщо талони були прострочені, позивач не міг ними скористатися та отримати (повернути) паливо.
Декілька разів відповідач замінив талони, про що були складені Акти обміну талонів від 20.09.2024, 30.09.2024, 06.11.2024 та від 05.12.2024. При цьому, у листі до позивача від 20.09.2024 № 20/09-2 відповідач запевняв, що до кінця року замінить всі талони.
Однак зобов`язання не виконав, необміняними залишились талони: на бензин А-95 в кількості 1295,0 л та дизельне паливо в кількості 4300,0 л (строк дії яких закінчився).
В претензії від 12.12.2025 позивач вимагав передачі йому бензину А-95 в кількості 1295,0 л та дизельного пального в кількості 4300,0 л., а у разі невиконання зобов`язань щодо повернення палива, позивач вимагав повернення сплаченої суми в розмірі 259 278,60 грн (а.с. 91-93).
Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем свого обов`язку щодо передачі позивачу товару зі зберігання на суму 259 278,60 грн або повернення позивачу відповідної суми грошових коштів.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Умовами Договору про закупівлю No 2 від 05.01.2024 не визначено строку передачі Покупцю товару на АЗС, однак, визначено, що постачальник зобов`язується забезпечити наявність та визначену на талоні кількість та асортимент палива за першою вимогою покупця по факту пред`явлення ним талону на відповідній АЗС.
Оскільки за Договором відпуск товару міг бути лише за талонами, тому і передача товару напряму залежала від строку їх дії.
При цьому, частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вже зазначалось, 12.12.2025 за вих. No 460 позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою забезпечити передачу бензину А-95 в кількості 1295,0 л та дизельного пального в кількості 4300,0 л або повернути протягом 30 календарних днів 259 278,60 грн за товар (а.с. 91-93). Претензія отримана відповідачем 25.12.2025 (а.с. 95).
Оскільки доказів передачі товару відповідачем чи повернення коштів не надано, позивач звернувся до суду.
Оцінюючи доводи відповідача стосовно того, що він повністю виконав зобов`язання за Договором, зважаючи на те, що сторонами було підписано видаткову накладну, суд зазначає, що факт її підписання не свідчить про передачу відповідачем Товару позивачу, а підтверджує передачу талонів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості палива у майбутньому на умовах Договору.
З моменту передання талонів, позивач набув можливість отримати пальне в обсягах, зазначених у видатковій накладній та передача талонів не звільняє відповідача від обов`язку передати (відпустити) придбаний Товар, про що вказано в п. 7.2.2 Договору.
Під поставкою Товару розуміється саме постачання палива, тоді як передача талонів лише формально засвідчує виконання умов договору, що підписання видаткової накладної, в тому числі, підтверджується п. 6.3 Договору.
Тобто, спростовуються доводи відповідача про належне виконання зобов`язань за Договором, оскільки, як вже зазначалось, предметом укладеного між сторонами Договору є паливо, а не талони. Кінцевою метою укладеного договору є отримання замовником саме палива.
Постановою Кабінету Міністрів України No 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).
Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 затверджена
Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1 Інструкції).
Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою No 17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).
За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператор у АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону / картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон / картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.
Суд зауважує, що облік талонів має вести відповідач, а відтак на нього покладається обов`язок доведення факту використання талонів позивачем у повному обсязі, зокрема, шляхом пред`явлення підтвердних на цю операцію документів.
Відповідачем, всупереч вимог статті 13 ГПК України, не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ним було відпущено позивачу паливо на повну суму оплачених талонів, а також не було заявлено жодних клопотань про витребування таких доказів від інших осіб (звітів розрахункових документів, інформації контролюючих органів тощо).
Щодо посилань відповідача на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором а саме, на те що в кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини розірвання договору, суд вказує наступне.
Станом на момент здійснення зазначеної публікації (тобто після фактичної передачі талонів), позивач об`єктивно ще не міг знати про те, що відповідач не виконає належним чином своє зобов`язання та не забезпечить йому поставку товару у повній мірі, а отже на той час причини для розірвання договору були відсутні. Оскільки талон лише надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому, він не є підтвердженням фактичного отримання самого товару в натурі, отже, цим не підтверджується, що відповідачем було виконано взяті на себе зобов`язання.
Сам по собі факт не звернення позивача з вимогою про дострокове розірвання договору не свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Розірвання договору є правом, а не обов`язком сторони, і його не реалізація не може тлумачитися як підтвердження відсутності порушень.
Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача на порушення позивачем пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 при направленні претензії, оскільки відповідний пункт в означених Правилах в новій редакції відсутній.
Також, суд погоджується з твердженням позивача, що Правилами надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України No 270 від 05.03.2009 не передбачена вимога відправлення рекомендованого листа із обов`язковим описом вкладення.
Відтак, суд вважає надані позивачем до позову докази направлення відповідачу претензії належними (поштове повідомлення та фіскальний чек від 12.12.2025, а.с. 95). Також, позивачем надано докази направлення вказаної претензії на електронні адреси відповідача вказані в Договорі, а.с. 94).
Суд зауважує, що обов`язок забезпечити передачу (відпуск) палива на АЗС (фактично повернути належне позивачу на праві власності паливо), а також здійснити або заміну невикористаних талонів, або повернути кошти в разі неможливості виконання зобов`язання, покладений саме на Постачальника – відповідача (пункти 7.2.2, 6.5 Договору).
Відповідач доказів поставки (передачі) палива в повному обсязі суду не надав.
Сторони Договору, користуючись принципом свободи договору, погодили умову щодо повернення сплачених за договором коштів, у разі неможливості виконати Постачальником (відповідачем) взятих на себе зобов`язань.
Враховуючи викладене, оскільки сума оплаченого палива в розмірі 259 278,60 грн підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи та відповідач на момент прийняття рішення не надав доказів про передачу палива чи повернення вказаної суми коштів, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню в цій частині.
Щодо інших позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Умовами Договору, а саме п. 8.4 сторони погодили, що за порушення строків поставки Палива або недопоставку Палива Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Палива, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Палива понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості Палива, поставку якого прострочено.
Позивачем здійснено розрахунок пені та штрафу посилаючись на цей пункт Договору.
Суд вважає ці нарахування помилковими з огляду на наступне.
Як вже було зазначено судом, позивач, сплативши за Товар та отримавши від відповідача видаткову накладну набув на нього право власності. Відповідач у розумінні статті 712, пункту 2 частини 1 статті 664 ЦК України надав товар у розпорядження позивача (видаткова накладна підписана, талони отримані). Тому застосування передбачених договором санкцій за недопоставку чи порушення строків поставки Товару не відповідає обставинам справи та є хибним.
Враховуючи закінчення терміну дії талонів, у позивача виникло право вимагати обміну талонів або повернення коштів, як це і передбачено пунктом 6.5 Договору. Тобто, з матеріалів справи вбачається невиконання відповідачем умов щодо обміну талонів, а не поставки Товару. При цьому, суд звертає увагу на те, що умовами Договору не передбачено відповідальності за не обмін чи несвоєчасний обмін талонів. Тому, посилання на п. 8.4 Договору та нарахування санкцій за недопоставку чи за порушення строків поставки є неправомірним.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України No 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Отже, проаналізувавши наведені норми права, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позивач довів невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, а Відповідач не надав суду належних доказів його виконання. Суд вирішив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 259 278,60 вартості палива, в іншій частині, щодо стягнення пені та штрафу, відмовити.
Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 889,17 грн.
Керуючись статтями 76-80, 129, 236-238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км., Пирятинський район, Полтавська область, 37043, код ЄДРПОУ 25392923) на користь Відділу освіти Виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області (бульвар Шевченка, 1, сел. Софіївка, Криворізький район, Дніпропетровська область, 53100, код ЄДРПОУ 41529135) 259 278,60 грн вартості палива, 3 889,17 грн судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (статті 256, 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено 25.05.2026.

Суддя Олена СЕМЧУК