ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/680/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Натаріної О.О.,
прокурора: Ковальчук О.І.
представників учасників справи:
Західного офісу Державної аудиторської служби України - не з`явився,
Тараканівської сільської ради - не з`явився,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Крез-Дубно" - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крез-Дубно"
на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.09.2024 (суддя Марач В.В.)
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 (колегія суддів: Олексюк Г.Є., Гудак А.В., Мельник О.В.)
у справі за позовом керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Державної аудиторської служби України (далі - Держаудитслужба)
до відповідачів:
1) Тараканівської сільської ради,
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Крез-Дубно" (далі - ТОВ "Крез-Дубно")
про визнання недійсними договорів про надання послуг та застосування наслідків недійсності правочину.
Суть спору
1. Впродовж 2021-2022 років Тараканівська сільська рада та ТОВ "Крез-Дубно" уклали договори підряду: три договори без використання електронної системи закупівель та один договір за результатами проведення спрощеної закупівлі.
2. Від імені Тараканівської сільської ради договори підписувала сільський голова ОСОБА_2, а від імені ТОВ "Крез-Дубно" - директор та кінцевий бенефіціарний власник (контролер) цієї юридичної особи ОСОБА_1 , який є рідним дядьком ОСОБА_2 .
3. У січні 2024 року набрало законної сили судове рішення у справі №559/3203/23 про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за неповідомлення про конфлікт інтересів та укладення договорів із ТОВ "Крез-Дубно" в умовах реального конфлікту інтересів.
4. Прокурор повідомив Держаудитслужбу про виявлені порушення законодавства при укладенні договорів, а також просив надати інформацію щодо проведення моніторингу чи перевірки процедури закупівлі та про звернення до суду з відповідним позовом. Західний офіс Держаудитслужби повідомив, що заходи державного фінансового контролю не проводилися, відтак заходи цивільно-правового характеру не вживалися.
5. Після цього прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби до Тараканівської сільської ради та ТОВ "Крез-Дубно" про визнання недійсними договорів про надання послуг та стягнення отриманих за цими договорами коштів у дохід держави.
6. Суд першої інстанції позов задовольнив. Суд апеляційної інстанції залишив це рішення без змін.
7. ТОВ "Крез-Дубно" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані рішення, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
8. Перед Верховним Судом у цій справі постали такі питання:
- чи наявні підстави для представництва інтересів держави прокурором у цій справі;
- як співвідносяться поняття "прийняття рішення про намір укласти договір" та "фактичне підписання договору";
- чи свідчить пов`язаність учасників процедури закупівлі в розумінні Закону "Про запобігання корупції" про порушення законодавства у сфері публічних закупівель;
- чи підлягає застосуванню до спірних відносин ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, тобто чи є укладені правочини такими, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та вчинені з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
9. Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
10. Впродовж 2021-2022 років сільський голова ОСОБА_2 від імені Тараканівської сільської ради із ТОВ "Крез-Дубно" в особі директора ОСОБА_1 уклали договори, а саме:
- без використання електронної системи закупівель укладено договір підряду №385 від 07.10.2021 на проведення поточного ремонту адміністративного приміщення Тараканівської сільської ради за адресою: вул. Юридика, 1-А, с. Плоска Дубенського району (ідентифікатор закупівлі UA-2021-10-08-000780-b), який відповідно до інформації з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів виконаний на суму 43 849,00 грн, а також протокол згоди про договірну ціну на проведення поточного ремонту адміністративного приміщення Тараканівської сільської ради на суму 43 849 грн; це підтверджується копіями договору та звітом про виконання договору закупівлі; розрахунок за договором відбувся згідно транзакцій оплати Тараканівської сільської ради на рахунок ТОВ "Крез-Дубно" від 22.10.2021 на суму 22 564 грн та від 29.10.2021 на суму 21 285 грн (трансакції №216554702, №217417701);
- за результатами проведення спрощеної закупівлі уповноваженої особи укладено договір №172 від 28.07.2022 з проведення ремонту споруд цивільного захисту (протирадіаційного укриття) Птицької гімназії Тараканівської сільської ради (ідентифікатор закупівлі UA-2022-07-13-007211-а), який відповідно до інформації з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів виконаний на суму 188 449,00 грн; це підтверджується: копією договору та звітом про виконання договору закупівлі; розрахунок відбувся згідно транзакцій оплати Тараканівської сільської ради на рахунок ТОВ "Крез-Дубно" від 19.08.2022 на суму 41 071 грн, від 16.09.2022 на суму 48 354 грн, від 28.09.2022 на суму 49 040 грн (трансакції №238989290, №240430354, №241291757, №241291742);
- без використання електронної системи закупівель укладено договір підряду №13/422 від 05.11.2022 на виготовлення кошторисної документації на технічне обслуговування водовідвідного каналу в с. Великі Загорці для захисту від підтоплення водами присадибних ділянок та сільськогосподарських угідь (UA-2021-11-07-000026-с), який відповідно до інформації з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів виконаний на суму на суму 763,00 грн; це підтверджується копією договору, звітом про виконання договору закупівлі; розрахунок відбувся згідно транзакцій оплати Тараканівської сільської ради на рахунок ТОВ "Крез-Дубно" від 10.11.2021 на суму 763 грн (трансакція №218441121);
- без використання електронної системи закупівель укладено договір про надання послуг №292 від 21.11.2022 з проведення поточного ремонту Плосківської гімназії Тараканівської сільської ради для облаштування місць тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб (ідентифікатор закупівлі UA-2022-11-22-001877-а, який відповідно до інформації з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів виконаний на суму 144 349,00 грн; це підтверджується копіями договору та звітом про виконання договору закупівлі; розрахунок відбувся згідно транзакцій оплати Тараканівської сільської ради на рахунок ТОВ "Крез-Дубно" від 29.11.2022 на суму 49 745 грн, від 15.12.2022 на суму 49 259 грн, від 28.12.2022 на суму 45 345 грн (трансакції №245513237, №246844569, №247667350).
11. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області постановою від 04.10.2023 у справі №559/3203/23, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 19.01.2024, голову Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області ОСОБА_2 визнав винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
12. У справі №559/3203/23 суди встановили факт підписання ОСОБА_2 від імені Тараканівської сільської ради із ТОВ "Крез-Дубно" в особі ОСОБА_1 оспорюваних договорів в умовах реального конфлікту інтересів.
13. Суди у справі №559/3203/23 встановили, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді сільського голови Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області та відповідно до підпунктів "б", "в" п.1 ч.1 ст.3 Закону "Про запобігання корупції", будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону і в частині обов`язків із запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст.28 Закону, порушила встановлені Законом вимоги:
- не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим 08.11.2021, 22.11.2022, 29.07.2022 (наступний робочий день після підписання договорів, не пізніше якого мала повідомити про наявність реального конфлікту інтересів) вчинила, правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП;
- вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів 07.11.2021, 21.11.2022, 28.07.2022 (дати укладення, підписання спірних договорів), чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.
14. Прокурор звертався до Держаудитслужби із листом, у якому повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні оспорюваних договорів, а також просив надати інформацію щодо проведення моніторингу чи перевірки процедури закупівлі та про звернення до суду з відповідним позовом.
15. Західний офіс Держаудитслужби у листі від 20.06.2024 №131720-17/165-2024 повідомив прокурора, що заходи державного фінансового контролю за вищезазначеними процедурами закупівлі не проводилися, відтак заходи цивільно-правового характеру не вживалися.
Короткий зміст позовних вимог
16. Керівник Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом до Тараканівської сільської ради та ТОВ "Крез-Дубно", в якому просив визнати недійсними договори підряду від 07.10.2021 №385, від 05.11.2021 №13/422, від 28.07.2022 №172, від 21.11.2022 №292 та стягнути із ТОВ "Крез-Дубно" в дохід держави 377 410 грн.
17. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- упродовж 2021-2022 ОСОБА_2 від імені Тараканівської сільської ради із ТОВ "Крез-Дубно" в особі ОСОБА_1 уклала спірні договори підряду; керівником засновником (50% статутного внеску) та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи ТОВ "Крез-Дубно" є близька особа до ОСОБА_2 - її рідний дядько ( ОСОБА_1 );
-  ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді сільського голови Тараканівської сільської ради та відповідно до підпунктів "б", "в" п.1 ч.1 ст.3 Закону "Про запобігання корупції", будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону і в частині обов`язків із запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст.28 Закону, порушила встановлені Законом вимоги: 1) не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів;
- постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04.10.2025 у справі №559/3203/23, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 19.01.2024, голову Тараканівської сільської ради ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 КУпАП; судовими рішеннями встановлено факт підписання ОСОБА_2 від імені Тараканівської сільської ради із ТОВ "Крез-Дубно" в особі ОСОБА_1 оспорюваних договорів в умовах реального конфлікту інтересів;
- укладення спірних договорів підряду за умов реального конфлікту інтересів вочевидь не сумісна з добросовісністю та принципами здійснення державних закупівель, а тому ці договори не відповідають принципам здійснення публічних закупівель, суперечать інтересам держави і суспільства та підлягають визнанню недійсними, а кошти сплачені за договорами стягненню із ТОВ "Крез-Дубно" в дохід держави.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
18. Господарський суд Рівненської області рішенням від 03.09.2024, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2024, позов задовольнив.
19. Суд першої інстанції зазначив, що прокурор довів факт укладення оспорюваних договорів з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та за наявності умислу у обох сторін, а відповідачі цього не спростували, тому позов підлягає задоволенню.
20. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
- прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Західного офісу Держаудитслужби; в обґрунтування підстав для представництва прокурор вказує на бездіяльність органу уповноваженого від імені держави здійснювати відповідні повноваження; Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель;
- Держаудитслужба може не лише ініціювати звернення до суду про визнання недійсними додаткових угод і саме іншими органами, але повинна самостійно порушувати ці питання в судовому порядку (у разі відповідної бездіяльності таких органів);
- судове рішення у справі №559/3203/23, яке набрало законної сили, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , є обов`язковим для господарського суду, що розглядає цю справу в частині, якою встановлено факт підписання ОСОБА_2 від імені Тараканівської сільської ради із ТОВ "Крез-Дубно" в особі ОСОБА_1 оспорюваних договорів в умовах реального конфлікту інтересів;
- оскільки представники відповідачів, укладаючи оспорювані договори підряду усвідомлювали, що від імені іншої сторони діє їх близька особа, то укладені договори суперечать приписам ст.28 Закону "Про запобігання корупції", ст.5, п.7 ч.1 ст.17, ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", статтям 5, 207 Господарського кодексу України, а відтак інтересам держави і суспільства, що є підставою для визнання їх недійсними;
- відсутність рішення Антимонопольного комітету України про порушення вимог законодавства про захист економічної конкуренції не спростовує факту притягнення голови Тараканівської сільської ради за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією;
- доводи про те, що голова Тараканівської селищної ради не мала іншого вибору, окрім як підписати договори згідно Закону "Про публічні закупівлі", бо переможця визначила уповноважена особа, а тому сільська голова не приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, не заслуговують на увагу, оскільки за Законом "Про публічні закупівлі" учасник, який: 1) пов`язаний із іншими учасниками; 2) та/або уповноваженою особою; 3) та/або з керівником замовника, не мав навіть права приймати участі в процедурах закупівлі (ч.3 ст.3, п. 5-6 ч. 1 ст.5, п.7 ч.1 ст.17 Закону "Про публічні закупівлі"); пункт 2 ч.1 ст.32 Закону "Про публічні закупівлі" надає повноваження замовнику відмінити тендер через неможливість усунення порушень, що виникли через виявлені порушення законодавства в сфері публічних закупівель;
-  ОСОБА_2 , якщо би діяла добросовісно в інтересах сільської ради, а не близької особи, яка мала на меті отримання прибутку, зобов`язана була відмовити в укладенні ще першого договору від 07.10.2021; одразу мала повідомити уповноважену за організацію та здійснення закупівель особу, яка їй підпорядковується та підготувала проект договору на пряму закупівлю, що контрагент очолюваний і заснований її рідним дядьком, натомість вона підписала чотири договори - три прямі та один за результатом на загальну суму 379 095 грн, не повідомила нікого про конфлікт інтересів та прийняла рішення й вчинила дії в його умовах; це свідчить про наявність у цієї особи під час вирішення питання про підписання договорів із ТОВ "Крез-Дубно" приватного інтересу, зумовленого родинними стосунками з керівником останнього; 
- суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції та позицією прокурора, що потенційний конфлікт інтересів існував лише до моменту підписання договору, а під час його укладення він перетворився на реальний, про який не було повідомлено;
- ТОВ "Крез-Дубно" за спірними договорами одержало грошові кошти в сумі 377 410 грн, що не оспорюється сторонами та підтверджується звітами про виконання договорів; відповідачі, маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення оспорюваних договорів, з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, взяли участь в проведенні конкурентної процедури закупівлі знівелювавши змагальність у ній; недійсні правочини було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та за наявності умислу у обох сторін на укладення таких договорів, а тому грошові кошти в сумі 377 410 грн, які Тараканівська сільська рада перерахувала ТОВ "Крез-Дубно", підлягають стягненню з останнього у дохід держави;
- послуги (роботи), надані (виконані) за оспорюваними договорами фактично на даний час перебувають у володінні держави (територіальної громади), а відтак не потребують повторного стягнення в дохід держави;
- щодо позовної давності: оспорювані договори укладалися в період з 07.10.2021 до 28.07.2022; суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурор із цим позовом звернувся до суду в межах строку позовної давності, враховуючи продовження строку позовної давності на строк карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та зупинення строку позовної давності на строк дії воєнного стану.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
21. 06.01.2025 ТОВ "Крез-Дубно" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2024, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
22. Верховний Суд ухвалою від 22.01.2025 залишив без руху касаційну скаргу ТОВ "Крез-Дубно" на підставі ч.2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), як таку, що оформлена з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК та п.2 ч.4 ст.290 ГПК. 03.02.2025 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої скаржник додав, зокрема, касаційну скаргу у новій редакції.
23. Скаржник в касаційній скарзі у новій редакції посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК, та, зокрема, зазначає:
1) позиція Верховного Суду щодо застосування положення ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, проте наразі відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування ст.33 Закону "Про публічні закупівлі" в аспекті розмежування понять "прийняття рішення про намір укласти договір" (як фактичне досягнення замовником та переможцем публічної закупівлі згоди щодо усіх істотних умов договору) та "фактичне підписання договору" (укладання договору відповідно до ч.6 ст.33 Закону "Про публічні закупівлі"); ОСОБА_2 не приймала рішення про визначення переможця процедури закупівлі голова Тараканівської сільської ради, а лише підписувала договори; всі рішення приймала уповноважена особа ОСОБА_3 (п.3 ч.2 ст.287 ГПК);
2) застосовуючи положення п.7 ч.1 ст.17 Закону "Про публічні закупівлі", суд апеляційної інстанції, не встановивши передбачених цією нормою матеріального права обставин при перевірці поданої апеляційної скарги, не застосував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №922/2809/20, щодо застосування п.7 ч.1 ст.17 та п.20 ч.1 cт.1 Закону "Про публічні закупівлі" в частині визначення поняття "пов`язана особа" (п.1 ч.2 ст.287 ГПК);
3) Верховний Суд не досліджував питання застосування положень п.1 ч.1 ст.5 Закону "Про публічні закупівлі" до процедури публічної закупівлі з одним учасником та не робив правового висновку щодо застосування цієї норми (п.3 ч.2 ст.287 ГПК); вважає, що суди не обґрунтували, яким чином ТОВ "Крез-Дубно" та уповноважена особа Тараканівської сільської ради ОСОБА_3 обмежили конкуренцію для іншого учасника процедури закупівлі, який не подав непередбачених тендерною пропозиції даних;
4) суд апеляційної застосував положення ч.3 ст.228 ЦК без врахування правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 10.06.2021 у справі №910/114/19; цей правовий висновок стосується обов`язковості встановлення протиправності діяння з боку юридичної особи через обов`язковість встановлення відсутності належних повноважень посадових осіб, що здійснювали підписання договору (п.1 ч.2 ст.287 ГПК);
5) суд апеляційної інстанції застосував положення ст.53 ГПК щодо підтвердження наявності підстав представництва інтересів держави прокурором без застосування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.03.2019 у справі №912/898/18 (п.1 ч.2 ст.287 ГПК).
24. 07.03.2025 надійшов відзив Дубенської окружної прокуратури, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
25. У відзиві Дубенська окружна прокуратура зазначає, зокрема, таке:
- укладення правочинів між Тараканівською сільською радою в особі ОСОБА_2 та ТОВ "Крез-Дубно" в особі ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасників цивільних відносин, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом "Про публічні закупівлі" та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві;
- дії сторін оспорюваних договорів спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору виключно ТОВ "Крез-Дубно", а отже, суперечать інтересам держави та суспільства, оскільки порушують правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяють, а навпаки, обмежують розвиток конкуренції у державі;
- в діях Тараканівської сільської ради та ТОВ "Крез-Дубно" вбачається наявність умислу на вчинення правочинів, які завідомо суперечать інтересам держави та суспільства; метою цих дій є недобросовісне отримання права на укладення договорів, фінансування якого здійснювалось за бюджетні кошти; оспорювані договори укладені в умовах реального конфлікту інтересів, суперечать вимогам Закону "Про запобігання корупції", що є порушенням ч.1 ст.203 ЦК, і вказана обставина відповідно до статей 215, 228 ЦК та ст.67 Закону "Про запобігання корупції" є підставою для визнання їх недійсними;
- прокурор, як того вимагає законодавство, повідомив Західний офіс Держаудитслужби (уповноважений орган) про виявлені порушення інтересів держави та надав можливість самостійно на них відреагувати, чого Держаудитслужба не зробила.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
26. Верховний Суд ухвалою від 20.02.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Крез-Дубно" та зупинив касаційне провадження у справі до завершення перегляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №922/3456/23.
27. Верховний Суд ухвалою від 11.02.2026 поновив касаційне провадження у справі №918/680/24 за касаційною скаргою ТОВ "Крез-Дубно"; розгляд справи призначив на 04.03.2026.
28. Верховний Суд ухвалою від 04.03.2026 оголосив перерву у судовому засіданні до 18.03.2026.
29. Верховний Суд ухвалою від 18.03.2026 задовольнив клопотання Дубенської окружної прокуратури про зупинення провадження у справі, зупинив касаційне провадження у справі №918/680/24 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/20111/23.
30. Верховний Суд ухвалою від 23.04.2026 поновив касаційне провадження у справі №918/680/24 за касаційною скаргою ТОВ "Крез-Дубно"; розгляд справи призначив на 17.06.2026.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором у цій справі.
31. ТОВ "Крез-Дубно" у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував положення ст.53 ГПК щодо підтвердження наявності підстав представництва інтересів держави прокурором без застосування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.03.2019 у справі №912/898/18 (п.1 ч.2 ст.287 ГПК).
32. Скаржник вказує, що сторони не довели, а суди не встановили, що Держаудитслужба, здійснюючи фінансовий контроль, виявила порушення законодавства у спірних правовідносинах, відповідно, у неї не виникло право на звернення у суд із цим позовом.
33. Верховний Суд щодо цих доводів зазначає таке.
34. Відповідно до ст.1 Закону "Про публічні закупівлі" уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.
35. Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України (частини 1, 3 ст.7 Закону "Про публічні закупівлі").
36. Положенням про Держаудитслужбу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення), визначено що реалізуючи державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, Держаудитслужба, яка є центральними органами виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, має право звертатися до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
37. Згідно з підпунктами 3, 4, 9 п.4 цього Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.
38. Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (п.7 Положення).
39. Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17).
40. Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 у справі №912/898/18, на яку послався скаржник, вказав: "оскільки сторонами не доведено а судами не встановлено, що вказаний орган здійснюючи фінансовий контроль виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення у суд із даним позовом, тому у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача".
41. У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що прокурор звертався до Держаудитслужби із листом, у якому повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні оспорюваних договорів, а також просив надати інформацію щодо проведення моніторингу чи перевірки процедури закупівлі та про звернення до суду з відповідним позовом.
42. У відповідь Західний офіс Держаудитслужби у листі від 20.06.2024 №131720-17/165-2024 повідомив прокурора, що заходи державного фінансового контролю за вищезазначеними процедурами закупівлі не проводилися, відтак заходи цивільно-правового характеру не вживалися.
43. У п.8 ч.1 ст.10 Закону "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено право Держаудитслужби порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.
44. Верховний Суд виходить з того, що підставою реалізації прокурором представницьких функцій у цьому випадку стала пасивна поведінка органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тобто нездійснення ним захисту інтересів держави.
45. Верховний Суд відзначає, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин. У цій справі суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що прокурор мав повноваження для подання позовної заяви в інтересах держави в особі Держаудитслужби як органу, що здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів.
46. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.03.2019 у справі №912/898/18, адже оскаржувані судові рішення ним не суперечать.
Щодо укладення договорів про публічні закупівлі та пов`язаності учасників закупівель
47. ТОВ "Крез-Дубно" у касаційній скарзі зазначає, що позиція щодо застосування положення ч.1 ст.638 ЦК (укладення договору) викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, проте наразі відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування ст.33 Закону "Про публічні закупівлі" в аспекті розмежування понять "прийняття рішення про намір укласти договір" (як фактичне досягнення замовником та переможцем публічної закупівлі згоди щодо усіх істотних умов договору) та "фактичне підписання договору" (укладання договору відповідно до ч.6 ст.33 Закону "Про публічні закупівлі"); голова Тараканівської сільської ради ОСОБА_2 не приймала рішення про визначення переможця процедури закупівлі, а лише підписувала договори; всі рішення приймала уповноважена особа ОСОБА_3 Ці доводи скаржника обґрунтовані з посиланням на п.3 ч.2 ст.287 ГПК.
48. Крім того, ТОВ "Крез-Дубно" вказує, що застосовуючи положення п.7 ч.1 ст.17 Закону "Про публічні закупівлі", суд апеляційної інстанції не застосував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №922/2809/20, щодо застосування п.7 ч.1 ст.17 та п.20 ч.1 cт.1 Закону "Про публічні закупівлі" в частині визначення поняття "пов`язана особа" (п.1 ч.2 ст.287 ГПК).
49. Верховний Суд щодо цих доводів зазначає таке.
50. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК).
51. Доводи ТОВ "Крез-Дубно" зводяться до того, що "укладення" та "підписання" договору про публічну закупівлю не є тотожними; вказує, що позиція щодо застосування положення ч.1 ст.638 ЦК викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.
52. Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 наведене лише цитування ч.1 ст.638 ЦК, що саме по собі не може бути висновком щодо застосування цієї норми права; Велика Палата Верховного Суду не розмежовувала поняття "укладення" та "підписання" договору.
53. Відповідно до частин 1, 6 ст.33 Закону "Про публічні закупівлі" рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі. Замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі.
54. До замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до Закону "Про публічні закупівлі", належать, зокрема, органи державної влади органи місцевого самоврядування (п.1 ч.1 ст.2 Закону "Про публічні закупівлі").
55. Закон "Про публічні закупівлі" чітко визначає, що договір укладає саме замовник закупівлі, яким у цьому випадку була Тараканівська сільська рада.
56. Таким чином, сторонами оспорюваних договорів є безпосередньо ТОВ "Крез-Дубно" та Тараканівська сільська рада як юридична особа - замовник закупівлі (а не її сільський голова чи уповноважена особа за організацію та проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі).
57. Суди попередніх інстанцій встановили, що керівник та кінцевий бенефіціарним власник (контролер) ТОВ "Крез-Дубно" є рідним дядьком для сільського голови Тараканівської сільської ради, з огляду на що вважали, що замовник мав відмінити тендер, оскільки учасник, який: 1) пов`язаний із іншими учасниками; 2) та/або уповноваженою особою; 3) та/або з керівником замовника, не мав навіть права приймати участі в процедурах закупівлі.
58. Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону "Про публічні закупівлі" замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 ч.2 ст.40 цього Закону) в разі, якщо: тендерна пропозиція подана учасником конкурентної процедури закупівлі або участь у переговорній процедурі бере учасник, який є пов`язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з уповноваженою особою (особами), та/або з керівником замовника
59. Відповідно до п.20 ч.1 ст.1 Закону "Про публічні закупівлі" пов`язана особа - особа, яка для цілей цього Закону відповідає будь-якій із таких ознак:
- юридична особа, яка здійснює контроль над учасником процедури закупівлі або контролюється учасником процедури закупівлі, або перебуває під спільним контролем з учасником процедури закупівлі;
- фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль над учасником процедури закупівлі;
- службова (посадова) особа учасника процедури закупівлі, уповноважена здійснювати від імені учасника процедури закупівлі юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільно-правових відносин, а також члени сім`ї такої службової (посадової) особи;
- фізична особа - уповноважена особа замовника, керівник замовника та/або члени їхніх сімей, які здійснюють контроль над учасниками процедури закупівлі або уповноважені здійснювати від імені учасника процедури закупівлі юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільно-правових відносин.
60. При цьому, у ст.1 Закону "Про публічні закупівлі" конкретизовано, що під здійсненням контролю розуміється можливість здійснення вирішального впливу на господарську діяльність учасника процедури закупівлі. Такий вплив може здійснюватися безпосередньо або через інших фізичних чи юридичних осіб, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма їхніми активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу або результати голосування, а також можливість визначати умови господарської діяльності, надавати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління учасника процедури закупівлі, або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), що становить не менше 25 відсотків статутного капіталу учасника процедури закупівлі.
61. Верховний Суд у постанові від 12.08.2021 у справі №922/2809/20, на яку посилається скаржник, вказав, що під час проведення процедур закупівель замовник перевіряє наявність підстав, зазначених у п.7 ч.1 ст.17 Закону "Про публічні закупівлі", в частині пов`язаності учасників з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з уповноваженою особою (особами) замовника/керівником замовника.
62. Згідно пунктами б, в ч.1 ст.3 Закону "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, сільські голови, посадові особи місцевого самоврядування.
63. Статтею 12-1 Закону "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання: конфлікту інтересів, передбачених Законом "Про запобігання корупції".
64. Суди попередніх інстанцій у цій справі в основу своїх рішень поклали той факт, що ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 КУпАП, а саме, за неповідомлення про наявність конфлікту інтересів та підписання спірних договорів в умовах реального конфлікту інтересів.
65. Суди виходили з того, що ОСОБА_2 , якщо би діяла добросовісно в інтересах сільської ради, а не близької особи, мала б відмовити в укладенні спірних договорів та одразу повідомити уповноважену за організацію та здійснення закупівель особу, яка їй підпорядковується та підготувала проект договору на пряму закупівлю, що контрагент очолюваний і заснований її рідним дядьком, натомість вона підписала чотири договори, не повідомила нікого про конфлікт інтересів та прийняла рішення й вчинила дії в його умовах; це свідчить про наявність у цієї особи під час вирішення питання про підписання договорів із ТОВ "Крез-Дубно" приватного інтересу, зумовленого родинними стосунками з керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) останнього.
66. Однак, суди попередніх інстанцій не врахували особливості встановлення статусу факту пов`язаності замовника та іншого учасника процедури закупівлі в розумінні саме Закону "Про публічні закупівлі", а не Закону "Про запобігання корупції".
67. Так, Закон "Про публічні закупівлі" та Закон "Про запобігання корупції" по-різному визначають членів сім`ї.
68. Для цілей Закону "Про публічні закупівлі" членами сім`ї вважаються подружжя, діти, батьки, рідні брати і сестри, дідусі, бабусі, онуки, усиновлювачі, усиновлені, а також інші особи, за умови їх постійного проживання разом із пов`язаною особою і ведення з нею спільного господарства (ст.1 цього Закону).
69. Водночас Закон "Про запобігання корупції" передбачає, що близькими особами є члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у ч.1 ст.3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта (ч.1 ст.1 цього Закону).
70. З вказаних норм вбачається, що Закон "Про публічні закупівлі" на відміну від Закону "Про запобігання корупції" не відносить рідного дядька до категорії членів сім`ї (крім випадків постійного проживання разом із пов`язаною особою і ведення з нею спільного господарства, чого суди попередніх інстанцій у цій справі не встановили).
71. Про те, що керівник та кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ "Крез-Дубно" не є для голови Тараканівської сільської ради членом сім`ї в розумінні Закону "Про публічні закупівлі" вказує і прокурор у відзиві на касаційну скаргу.
72. Верховний Суд звертає увагу, що укладення сільською головою договорів із товариством, керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якого є її рідний дядько, є порушенням антикорупційного законодавства, що встановлено судовими рішеннями у справі №559/3203/23 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 КУпАП, а саме, за неповідомлення про наявність конфлікту інтересів та підписання спірних договорів в умовах реального конфлікту інтересів.
73. Водночас це не завжди може свідчити про пов`язаність учасників процедури закупівлі та порушення законодавства у сфері публічних закупівель.
74. Скаржник обґрунтовано зауважує, що визначальним при встановленні пов`язаності учасників процедури закупівлі є перевірка можливості здійснення контролю над учасниками процедури закупівлі, тобто впливу на господарську діяльність учасника закупівлі, у тому числі у зв`язку з наявністю родинних зв`язків, але не виключно.
75. Таким чином, суди попередніх інстанцій у цій справі при встановлені пов`язаності учасників закупівель обмежилися лише встановленим фактом притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення антикорупційного законодавства (неповідомлення про наявність конфлікту інтересів та підписання спірних договорів в умовах реального конфлікту інтересів), проте не встановили пов`язаності учасників закупівель саме в розумінні Закону "Про публічні закупівлі", з огляду на що помилково вважали, що замовник повинен був відмінити тендер.
Щодо порушень законодавства у сфері публічних закупівель
76. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачі, маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення оспорюваних договорів, з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, узяли участь в проведенні конкурентної процедури закупівлі, нехтуючи принципом змагальності закупівлі.
77. ТОВ "Крез-Дубно" у касаційній скарзі вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень п.1 ч.1 ст.5 Закону "Про публічні закупівлі" до процедури публічної закупівлі з одним учасником; вважає, що суди не обґрунтували застосування цієї норми, оскільки три договори були укладені без використання електронної системи закупівель (з одним учасником), а при проведенні спрощеної закупівлі шляхом використання електронної системи закупівель інший учасник процедури закупівлі не подав передбачених тендерною пропозиції даних.
78. Верховний Суд щодо доводів в цій частині зазначає таке.
79. Преамбула Закону "Про публічні закупівлі" визначає, що метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
80. Закон "Про публічні закупівлі" передбачає, що публічні закупівлі здійснюються, зокрема, за принципом добросовісної конкуренції серед учасників (п.1 ч.1 ст.5).
81. Конкурентна процедура закупівлі (тендер) - здійснення конкурентного відбору учасників за процедурами закупівлі відкритих торгів, торгів з обмеженою участю та конкурентного діалогу (п.13 ч.1 ст.1 Закону "Про публічні закупівлі").
82. Економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (ст.1 Закону "Про захист економічної конкуренції").
83. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію (ч.2 ст.4 Закону "Про захист економічної конкуренції").
84. Суди попередніх інстанцій встановили, що впродовж 2021-2022 років Тараканівська сільська рада та ТОВ "Крез-Дубно" уклали чотири договори, а саме:
- договір підряду №385 від 07.10.2021, договір підряду на виготовлення кошторисної документації №13/422 від 05.11.2021 та договір про надання послуг №292 від 21.11.2022 були укладені без використання електронної системи закупівель;
- договір про надання послуг №172 від 28.07.2022 був укладений за результатами проведення спрощеної закупівлі.
85. При цьому, суди вважали, що відповідачі вчинили антиконкурентні узгоджені дії, а змагання між ними під час підготовки та участі у торгах не відбувалося, тобто суб`єкти господарювання не намагалися здобути завдяки власним досягненням переваги над іншими учасниками торгів. Унаслідок цього, замовник був змушений обрати найкращу запропоновану цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки; дії відповідачів порушують правові та економічні засади функціонування цієї сфери суспільних відносин, не сприяють, а навпаки обмежує розвиток конкуренції у державі.
86. Верховний Суд зауважує, що залежно від вартості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг Закон "Про публічні закупівлі" дозволяє замовникам здійснювати спрощені закупівлі та/або укладати договори без використання електронної системи закупівель (частини 1-3 ст.3 Закону "Про публічні закупівлі").
87. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону "Про публічні закупівлі" у разі здійснення таких закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до ст.10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.
88. У ч.7 ст.3 Закону "Про публічні закупівлі" встановлено, що придбання замовником товарів, робіт і послуг, вартість яких дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена у пунктах 1 та 2 ч.1 цієї статті, здійснюється без застосування порядку проведення спрощених закупівель, встановленого цим Законом, зокрема, якщо роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання, у тому числі, у зв`язку з відсутністю конкуренції з технічних причин, яка має бути документально підтверджена замовником. У разі здійснення закупівлі у випадках, передбачених цією частиною, замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до ст.10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.
89. Отже, з огляду на вартість закупівлі товарів та послуг Закон "Про публічні закупівлі" передбачає можливість укладення замовником відповідного договору з певним суб`єктом господарювання без використання електронної системи закупівель. Головною умовою при цьому є оприлюднення в електронній системі закупівель звіту про договір про закупівлю та дотримання принципів здійснення публічних закупівель.
90. Суди попередніх інстанцій встановили, що до кожного зі спірних договорів про закупівлю був складений звіт про його виконання.
91. При цьому, ані Тараканівська сільська рада як замовник закупівель, ані прокурор як позивач не висловлюють свої заперечення щодо факту виконання договорів.
92. Верховний Суд зауважує, що прокурор у позовній заяві та у відзиві на касаційну скаргу порушення порядку укладання спірних договорів обґрунтовує виключно наявністю конфлікту інтересів в розумінні антикорупційного законодавства, проте не посилається на порушення порядку проведення закупівель як за спрощеною процедурою, так і без використання електронної системи закупівель. 
93. Крім того, прокурор не посилається, а суди попередніх інстанцій не встановили, що:
- були наявні інші суб`єкти, які б могли виконати вказані роботи, враховуючи, зокрема, місцезнаходження замовника та кількість населення села Тараканів Лубенського району Рівненської області;
- інші суб`єкти господарювання були позбавлені можливості взяти участь у закупівлях або були недопущені до проведення спрощеної закупівлі;
- вартість робіт та послуг, передбачена у спірних договорах, є завищеною та не відповідає ринковим цінам;
- договори не були виконані або були виконанні неналежним чином (з порушенням передбачених в них умов);
- звіти про виконання договорів про закупівлю не відповідають дійсності.
94. Навпаки, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказав, що відсутність рішення Антимонопольного комітету України про порушення вимог законодавства про захист економічної конкуренції, не спростовує факту притягнення голови Тараканівської сільської ради за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.
95. Отже, як вже було зазначено, висновки судів та позиція прокурора щодо здійснення закупівель всупереч принципу добросовісної конкуренції серед учасників базуються виключно на факті притягнення голови Тараканівської сільської ради до відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією (укладення договорів з ТОВ "Крез-Дубно", директором якого є рідний дядько сільського голови Тараканівської сільської ради).
96. Водночас саме по собі укладення спірних договорів за таких обставин в розумінні Закону "Про публічні закупівлі" не може свідчити про уникнення конкуренції, враховуючи особливості процедури закупівель, за якими були укладені договори, факт їх виконання та відсутність зауважень щодо їх виконання.
Щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК
97. Суди попередніх інстанцій застосували ч.3 ст.228 ЦК, наголосивши на тому, що оспорювані правочини були вчинені з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та за наявності умислу у обох сторін на укладення таких договорів. Суди дійшли висновку, що грошові кошти в сумі 377 410 грн, які Тараканівська сільська рада перерахувала ТОВ "Крез-Дубно" на виконання оспорюваних договорів, підлягають стягненню з останнього у дохід держави; послуги (роботи), надані (виконані) за оспорюваними договорами фактично на цей час перебувають у володінні держави (територіальної громади), а відтак не потребують повторного стягнення в дохід держави.
98. Водночас ТОВ "Крез-Дубно" вважає, що суд апеляційної інстанції помилково застосував ч.3 ст.228 ЦК та не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.06.2021 у справі №910/114/19 (щодо обов`язковості встановлення протиправності діяння з боку юридичної особи).
99. Верховний Суд щодо доводів про застосування ч.3 ст.228 ЦК зазначає таке.
100. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (ч.3 ст.228 ЦК).
101. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (ч.4 ст.300 ГПК).
102. Верховний Суд враховує, що питання застосування ч.3 ст.228 ЦК до правовідносин, які є подібними до спірних у цій справі правовідносин, постало перед Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (далі - Об`єднана палата) у справі №922/3456/23, до закінчення перегляду якої Верховний Суд зупиняв провадження у цій справі.
103. В силу положень ч.4 ст.300 ГПК Верховний Суд враховує висновки, викладені Об`єднаною палатою у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23.
104. В межах справи №922/3456/23, предметом розгляду якої, серед іншого, були вимоги про визнання недійсним договору про закупівлю та стягнення коштів на підставі ч.3 ст.228 ЦК, перед Об`єднаною палатою постало питання, чи є укладений правочин (договір на закупівлю) таким, що не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, за умови вчинення стороною правочину антиконкурентних дій, за які чинним законодавством передбачена відповідальність у вигляді штрафу (п.1 ст.50, ст.52 Закону "Про захист економічної конкуренції").
105. У контексті цього питання Об`єднана палата у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 вказала таке:
"Щодо правової природи наслідків недійсності правочину, передбачених ч.3 ст. 228 ЦК
66. Стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом. У первісній редакції ЦК, який набув чинності 01.01.2004, такої норми не існувало. Однак Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 ст.228 була доповнена ч.3, присвяченою недійсності правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
67. Щодо конфіскаційного характеру санкцій, передбачених ч.3 ст.228 ЦК неодноразово висловлювався ще Верховний Суд України, а після 2017 року - і Верховний Суд (постанови від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 16.10.2019 у справі №2а-1670/8497/11, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21 від 13.11.2024 у справі №911/934/23).
68. Наслідки, передбачені реченнями 2-3 ч.3 ст.228 ЦК, не спрямовані на поновлення майнової сфери постраждалого учасника цивільно-правових правовідносин. Передбачені законом санкції мають за мету покарати осіб, які вчинили заборонений законодавством правочин. Це єдина норма ЦК, яка містить каральні заходи (санкції).
69. За загальним правилом правовим наслідком недійсності правочинів є повернення сторін в стан, що передував укладенню правочину (абз.2 ч.1 ст.216 ЦК). Такий правовий наслідок спрямований на те, аби нівелювати все, що відбулося і зробити його юридично незначущим.
70. Супроводжувальним правовим наслідком недійсності правочину є можливість відшкодування винною стороною правочину збитків та моральної шкоди, завданої другій стороні правочину. Такий правовий наслідок спрямований на те, аби досягти компенсації понесених такою стороною втрат, тобто є проявом дії компенсаційних засад цивільного права.
71. Оскільки відшкодування збитків та моральної шкоди є видом цивільно- правової відповідальності, їх стягнення відбувається на користь приватної особи, в її інтересах і саме задля неї.
72. У ч.3 ст.228 ЦК передбачаються зовсім інші правові наслідки:
- які спрямовані не на позначене вище, а на реакцію з боку держави на правопорушення сторони/сторін правочину;
- ініціатором цих правових наслідків є держава, а не сторона правочину;
- ці правові наслідки встановлені в публічних інтересах (як їх розуміє держава), а не в приватноправових;
- наслідки полягають не у відновленні становища, що існувало до вчинення правочину, а на вилучення майна;
- ці правові наслідки не можна розцінювати як відшкодування збитків.
73. Такі правові наслідки не можна віднести до компенсаційних, адже вони є сутнісно іншими і являють собою різновид конфіскації майна державою.
Щодо відповідності приписів ч.3 ст.228 ЦК критеріям ЄСПЛ щодо сумісності втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції
74. Вирішуючи питання щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
75. Конфіскація без вироку суду (Non-Conviction Based Confiscation - NCBC) розглядається ЄСПЛ як втручання у право власності, захищене ст.1 Першого протоколу до Конвенції.
76. Застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
77. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
89. Найбільш релевантною до справи, що переглядається, є справа "Kurban v. Turkey" (рішення від 24.11.2020, заява №75414/10). Заявник ( ОСОБА_1 ) разом з партнером уклали державний закупівельний контракт на виконання будівельних робіт і внесли відповідний завдаток (гарантію). Згодом органи влади виявили, що на момент участі в тендері проти заявника вже було порушено кримінальне провадження (пред`явлено обвинувачення) щодо маніпулювання попередніми державними закупівлями. На цій підставі національні органи скасували чинний контракт із заявником та конфіскували його завдаток. Заявник оскаржував конфіскацію завдатку як непропорційне втручання у право власності. ЄСПЛ визнав розірвання конфіскацію завдатку втручанням у право власності (ст.1 Першого протоколу), яке мало легітимну мету - захист публічних фінансів, запобігання змовам та забезпечення чесної конкуренції у сфері державних закупівель. Незважаючи на легітимну мету, Суд встановив порушення через непропорційність застосованого заходу. Національне законодавство вимагало виключення особи з тендеру, якщо їй пред`явлено обвинувачення (превентивний захід, спрямований на запобігання подальшим порушенням). Обвинувачення було зареєстровано ще до укладення контракту, але заявник не знав про це. Крім того, органи влади з великою затримкою повідомили про це тендерний орган і фактично самі дозволили заявнику укласти контракт. Скасувавши контракт і конфіскувавши завдаток після укладення та часткового виконання угоди, держава переклала на заявника фінансовий тягар власної адміністративної недбалості (несвоєчасного виконання своїх обов`язків з перевірки). Втручання було визнане надмірним, оскільки держава не змогла забезпечити належне виконання своїх обов`язків на ранньому етапі процедури. Суд також вважав, що навіть якщо розірвання договору було необхідним і неминучим, принцип справедливого балансу вимагав би принаймні застосування менш суворого заходу, що полегшив би фінансове навантаження на заявника, такого як повернення його гарантії та відшкодування частини або всіх його витрат.
90. ЄСПЛ вказав, що в конкретних обставинах цієї справи заявник мав принаймні законні очікування щодо можливості покладатися на договір і виконати його, а також очікувати повернення своєї гарантії, і це може розглядатися, для цілей ст.1 Першого протоколу, як пов`язане з майновими правами, наданими заявнику за договором.
91. Враховуючи викладені вище висновки ЄСПЛ щодо конфіскації без вироку суду Об`єднана палата вважає, що у справі, яка переглядається, при застосуванні конфіскаційної санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, не було дотримано принципу пропорційності як щодо винного учасника правочину, так і щодо того учасника, який діяв добросовісно, виходячи з такого.
А. Щодо винної особи
92. У наведених вище справах ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень.
93. Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
94. Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин (придбання світильників комунальним підприємством) за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі. 
95. Антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, але не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси. Тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у значенні ч.3 ст.228 ЦК.
96. Прокурор не доводив, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
100. Об`єднана палата вважає, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
101. Об`єднана палата звертає увагу на невідповідність норми ч.3 ст.228 ЦК загальним засадам цивільного законодавства, її каральний характер, притаманний нормам саме публічного, а не приватного права, а також на суттєві логічні невідповідності приписів частин 1, 2 ст.228 ЦК, які встановлюють що нікчемним є правочин який суперечить публічному порядку, але як наслідок передбачають більш м`які наслідки - двосторонню реституцію та ч.3 цієї статті, яка щодо оспорюваного правочину (який порівняно з нікчемним є не очевидно недійсним і відтак має меншу суспільну небезпеку) встановлює у якості наслідків набагато жорсткішу санкцію - стягнення з винної сторони (сторін) майна на користь держави.
103. Отже, колегія суддів у справі №911/934/23 дійшла висновку про відсутність підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК як норми внутрішнього законодавства, що за своїм змістом створює підстави для непропорційного втручання держави в право власності приватних осіб, що суперечить приписам Першого протоколу до Конвенції. Такий висновок є загальним, базується на недоліках самої законодавчої норми (тобто він має застосовуватися незалежно від обставин конкретної справи).
104. Тим не менше, Об`єднана палата звертає увагу, що, незважаючи на тривалу публічну критику, ч.3 ст.228 ЦК так і не була виключена з ЦК, хоча її аналог у ГК (ст.208) втратив чинність у зв`язку з втратою чинності цим Кодексом в цілому у 2025 році. Крім того, питання щодо існування цієї норми наразі знаходиться на вирішенні законодавця (проєкт рекодифікації ЦК) - за таких умов втручання суду у вирішення цього питання не може вважатися доцільним.
105. Враховуючи викладене, Об`єднана палата уточнює висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК, таким чином:
При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Б. Щодо добросовісної сторони правочину
106. ЄСПЛ звертає увагу на важливість дотримання принципу пропорційності втручання і щодо добросовісного власника майна (у нашому випадку - добросовсної сторони правочину, СКП "Харківзеленбуд").
107. На перший погляд, приписи ч.3 ст.228 ЦК свідчать про те, що втручання у право володіння майном добросовісного учасника правочину не відбувається, невинна особа не має зазнавати збитків через недійсний правочин, адже сторона має отримати від порушника назад своє майно, а з неї стягується в дохід держави лише те, що вона отримала від порушника. 
108. Втім, Об`єднана палата вважає, що за умови застосування відповідних приписів ч.3 ст.228 ЦК, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника.
109. По-перше, добросовісна сторона все одно втрачає очікуваний результат угоди. Вона витратила час, ресурси, можливо зазнала упущеної вигоди і зрештою залишиться ні з чим (лише зі своїм початковим майном/грошима). Якщо правочин був вигідним для неї, позбавлення майна чи прибутку може відчуватися як покарання, хоча умислу з її боку не було.
110. По-друге, конфіскація майна добросовісної сторони (того, що вона отримала від іншого учасника) означає, що держава вилучає майно у особи, яка не вчинила свідомого порушення. Такий крок потребує дуже переконливого обґрунтування публічним інтересом. ЄСПЛ у подібних справах перевіряє, чи не було можливості обмежитися менш суворими заходами щодо невинної особи (справа "Air Canada v. the United Kingdom")".
106. Отже, Об`єднана палата у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 виснувала, що ч.3 ст.228 ЦК не може бути застосована як правова підстава для визнання договору недійсним та застосування санкції, передбаченої цією нормою, у випадку порушення суб`єктом господарювання законодавства, яке регулює господарську діяльність. Це саме стосується і законодавства про запобігання корупції.
107. Верховний Суд зауважує, що ч.3 ст.228 ЦК може бути застосована лише у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, коли державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася внаслідок вчинення таких дій.
108. У цій справі прокурор не доводив, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
109. З урахуванням цього, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій помилково застосували ч.3 ст.228 ЦК та, як наслідок, дійшли помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову.
110. З урахуванням цього, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувані рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
111. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
112. Згідно із ч.1 ст.311 ГПК суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
113. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про задоволення касаційної скарги, рішень судів попередніх інстанцій - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати
114. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.14 ст.129 ГПК).
115. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішень судів попередніх інстанцій та ухвалення нового - про відмову у позові, то судові витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на прокуратуру, а за подання апеляційних та касаційних скарг - підлягають стягненню з прокуратури на користь скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крез-Дубно" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 03.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 у справі №918/680/24 скасувати та ухвалити нове рішення.
3. Відмовити у задоволенні позову керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Державної аудиторської служби України.
4. Стягнути з Дубенської окружної прокуратури (35603, Рівненська область, м. Дубно, вул. І Франка, 10, код ЄДРПОУ 0291007722) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "КРЕЗ-ДУБНО" (35641, Рівненська область, Дубенський район, с. Тараканів, вул. Львівська, 118, код ЄДРПОУ 38302785) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17 062 (сімнадцять тисяч шістдесят дві) грн 22 коп. за подання апеляційної скарги та у розмірі 28 437 (двадцять вісім тисяч чотириста тридцять сім) грн 04 коп. за подання касаційної скарги.
5. Доручити Господарському суду Рівненської області видати відповідні накази.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

О. Кролевець