Справа № 305/808/26
Провадження по справі 2/305/331/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
25.05.2026 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
за участі секретаря судового засідання Шемоти М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" (далі - Позивач), в особі директора Міньковської Анастасії Володимирівни звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІРБІС" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №15279381. За цим кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Таким чином, Відповідач уклав Кредитний договір №15279381 від 03.11.2021 із ТОВ "ФК "ІРБІС" та Відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Керуючись нормами ст.ст.530, 1082, 1084 ЦК України, 01.09.2025 року між ТОВ "ФК "ІРБІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01092025/1 (далі - Договір факторингу). Згідно з цим Договором факторингу 01.09.2025 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 15279381 від 03.11.2021 року. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ "ФК "ПОЗИКА") є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 16500 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн; заборгованість за відсотками становить 11500 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн. Щодо орієнтовного розрахунку судових витрат, ТОВ "ФК "ПОЗИКА" повідомляє Суду, що судові витрати Позивача складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 5500,00 грн. З огляду на викладене, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ПОЗИКА" заборгованість за Кредитним договором № 15279381 від 03.11.2021 у розмірі 16500 грн та в порядку розподілу судових витрат стягнути із Відповідача на користь ТОВ "ФК "ПОЗИКА" судовий збір у розмірі 2662,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.
Копію позовної заяви з додатками Позивач направив ОСОБА_1 , 08.03.2026.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. від 30.03.2026 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та надано Відповідачу п`ятнадцятиденний термін з дня вручення ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позов.
Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.
Відповідачу, ОСОБА_1 , копія ухвали про відкриття провадження по справі була вручена 08.04.2026.
ОСОБА_1 15.04.2026 подала відзив на позов, в якому не погоджується з позовними вимогами, вважає їх незаконними та необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними доказами. Зазначає, що Позивач не надав палежних доказів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів, тому вважає, що доцільно було б витрубвати докази перерахування коштів для того, щоб підтвердити, що заборгованість підлягає стягненню саме з особим, яка фактично отримала та використала кредитні кошти. На підтвердження права вимоги до відповідача позивачем надано копію Договору про надання фінансового кредиту № 15279381 від 03.11.2021; копія договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року; докази видачі коштів за Договором про надання фінансового кредиту № 1527938; докази оплати за договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025; розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №1527938. В якості доказів видачі коштів за Договором про надання фінансового кредиту №1527938 позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3152_251024113034 від 24.10.2025, де зазначено, що між ним підприємством та та ТОВ «ФК «Ірбіс» укладено договір на переказ коштів ФК-П-21/04-21 від 06.04.2021. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжку картку клієнта: 03-11-2021 22:40:36 на суму 5000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.uа - 117874008, призначення платежу: Зачисление 5000 грн на карту НОМЕР_1 . Звертає увагу суду на те, що відповідь ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3152_251024113034 від 24.10.2025, за своїм змістом жодним чином не стосується спірних правовідносин та не підтверджує факт перерахування кредитних коштів саме ОСОБА_1 . Оскільки, по-перше, номер картки на який здійснено перерахування коштів, зашифрований і позивачем не підтверджено належність відповідачу будь-якої банківської картки з номером, який вказаний у відповіді. По-друге, з інформації вказаної про транзакцію неможливо встановити, що вона стосується саме відповідача та її правовідносин з ТОВ «Ірбіс», оскільки отримувач грошових коштів не вказаний, у призначенні платежу не вказано, що це перерахування грошових коштів за Договором про надання фінансового кредиту №15279381 від 03.11.2021 року. Також наголошує на тому, що довідка ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 3152_251024113034 від 24.10.2025 сформована в односторонньому порядку, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, шляхом довільного внесення до змісту документа відомостей про певну транзакцію. У вказаній відповіді відсутні будь-які посилання на особу боржника, номер кредитного договору, суми заборгованості, тощо та її зміст не підтверджується жодними іншими належними та допустимими доказами. Крім того, зазначає, що і відповідь ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3152_251024113034 від 24.10.2025 не є первинним документом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наголошує на тому, що первинним документом, який би підтвердив перерахування коштів на рахунок Відповідача, могли б бути платіжні доручення або банківські квитанції, однак Позивачем належних доказів надано не було. Відповідач також не погоджується із розміром витрат на професійну правничу допомогу, який заявлений позивачем, вважає, що сума витрат на правову допомогу значно завищена позивачем. Справа №305/808/26 є типовою, позовна заява у цій справі має стандартний характер, не містить складної аргументації чи великого обсягу доказів. Справи щодо стягнення заборгованості типові для представника позивача, який вже неодноразово подавав аналогічні позови, використовуючи шаблонні документи. Обсяг роботи, виконаної представником, був мінімальним. Зокрема: позовна заява стандартна, обсяг - незначний; докази - типові, не потребували пошуку або складного аналізу. Крім того, вказана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, отже участь у судових засіданнях представника не вимагається. Витрати на правову допомогу заявлені представником позивача не відповідають принципу розумності та необхідності. Крім того, звертає увагу, що позивачем не надано будь-яких належних доказів, які б підтверджувати оплату ними правничої допомоги на підставі Договору №39493634 від 02.01.2026 чи Акту про надання правничої допомоги. У зв?язку з чим, за недоведеністю суми витрат правничої допомоги, вважає, що вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, не підлягає задоволенню. Крім того, у зв?язку з тим, що позов є незаконним та необгрунтованим та не підлягає задоволенню у повному обсязі, на думку відповідача, витрати на правничу допомогу у справі № 305/808/26 не підлягають відшкодуванню. З огляду на наведене вище, просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту - відмовити у повному обсязі.
Позивач відповіді на відзив не подавав.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд прийшов до такого висновку.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Суд встановив, що 03.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІРБІС" та ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір № 15279381. За цим кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному вебсайті Кредитодавця. Умови договору зокрема передбачають: суму кредиту - 5000 гривень (3.1), строк кредитування 30 календарних днів з 03.11.2021 по 03.12.2021 - пільговий період, пільгова процентна ставка - 2% знижена, стандартний період 60 календарних днів з 04.12.2021 по 01.02.2022, стандартна процентна ставка 3%. Видача кредитних коштів проводиться протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (4.1). Клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 01.02.2022 (4.2). За даним Договором в період, що вказаний в п. 3.2.1 Договору (далі за текстом - «Пільговий період») діє пільгова процентна ставка, що вказана у п. 3.2.1 Договору та розміщена на Сайті Товариства, відповідно до якої: процентна ставка є фіксованою та складає 2% в день, реальні річна процентна ставка за кредитом складає 720 % (5.11.1), розрахунок якої було здійснено на припущенні, що Сторони виконають свої обов?язки на умовах та у строки, визначені у цьому Договорі; Процентна ставка діє лише в Пільговий період. Строк пільгового періоду обирається Клієнтом перед укладенням Договору, у значенні від 1 до 30 днів. Якщо Клієнт, з урахуванням вимог п.3.3 цього Договору, повторно обирає Пільговий період, такий період обирається до підписання Додаткового договору до цього Договору між Клієнтом та Товариством, після закінчення строку Пільгового періоду - нараховується стандартна процентна ставка, зазначена у п. 3.2.2. цього Договору (5.11.2).
ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як власноручний підпис.
Крім того, між сторонами 08.12.2021 був укладений Додатковий договір, де були внесені зміни до основного договору про надання фінансового кредиту №15279381 від 03.11.2021, зокрема сторони дійшли згоди, що строк: Наступного пільгового періоду за Договором складає: 30 календарних днів, який обчислюється з 08.12.2021 по 07.01.2022. Стандартного періоду за Договором складає: 25 календарних днів, який обчислюється з 08.01.2022 по 08.03.2022. Сторони підтверджують обов?язковість взятих на себе за Договором та Додатковим договором зобов?язань та продовжують виконувати усі положення Договору в порядку і обсязі, визначеному Договором та Додатковим договором, зокрема Сторони домовились, що Клієнт зобов?язується виконувати умови Договору та Додаткового договору та зобов?язується повністю повернути Кредит та сплатити проценти, що були нараховані за Кредитом до 08.03.2022, шляхом перерахування відповідної суми на рахунок товариства. Сторони разом з цим Додатковим договором укладають оновлену редакцію Графіку погашення боргу, який є невід?ємною частиною даного Додаткового договору.
Відповідно до Довідки про ідентифікацію клієнта - ОСОБА_1 (далі-«Позичальник») ідентифікована (2021-11-03 22:40:36) в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-VIII: акцепт оферти Позичальником (підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором) для укладення договору №15279381: Унікальний ідентифікатор (код підпису)390798, дата підписання 11/3/2021, номер карти/маска карти: НОМЕР_1 .
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 провадження №61-7203 св 20 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, зазначений вище договір та Додатковий договір №1 від 08.12.2021, які укладені були з Відповідачкою включають всі істотні умови для відповідного виду договору та вони підписані сторонами, зокрема Відповідачкою шляхом підписання електронним підписом, що відповідає статті 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та ст.639 ЦК України.
Відповідно до ст.ст.526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).
Згідно з повідомленням ТОВ "Універсальні платіжні рішення" на платіжну картку НОМЕР_2 , яка вказана у Договорі №8891066 від 25.03.2025 п.2.1) було перераховано кошти від ТОВ "ФК "ІРБІС" в сумі 50000 грн на рахунок Відповідачки.
Таким чином Позивач виконав умови договору, надавши Відповідачці кредитні кошти.
Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №15279381 за період з 03.11.2021 по 08.03.2022 заборгованість ОСОБА_1 становить 16500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн; заборгованість за відсотками - 11500 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн.
Заперечення Відповідачки, що були викладені у відзиві, щодо відсутності у справі доказів перерахування їй кредитних коштів, не підтверджені жодними доказами. Зокрема, заперечуючи цього факту вона не надала суду ні доказів того, що зазначена вище картка їй не належить, ні клопотання про витребування цієї інформації у банківських установах.
Відповідно до принципу диспозитивності судового процесу, що визначений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Отже, за наведених вище обставин, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази через відсутність відповідного клопотання відповідачки, яка могла скористатися своїм правом на витребування доказів у конкретній банківській установі, в якій у неї відкриті рахунки. Таким чином вона не спростувала отримання кредитних коштів в сумі 5000 гривень чи належності платіжної картки НОМЕР_2 не їй.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 514 Цивільного кодексу України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач надав докази відступлення прав вимоги від первинного кредитора правонаступнику.
Так, зокрема, згідно з матеріалами, наданими Позивачем, 01.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІРБІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" укладено Договір факторингу № 01092025/01, відповідно до умов якого ТОВ "ІРБІС" передає (відступає) за плату Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" належні йому Права Вимоги, а останнє приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю "ІРБІС" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Згідно з витягом з Додатка №1 до Договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором 15279381 від 03.11.2021 в сумі 16500 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн, заборгованість за відсотками - 11500 грн.
Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "ПОЗИКА" наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 15279381 від 03.11.2021.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Вимоги частини 1 статті 44 ЦПК України передбачають обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч.3 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Отже, Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору позики, та договору факторингу, за яким він набув права вимоги первинного кредитора, та наявність заборгованості у ОСОБА_1 .
Відповідачка не надала жодних доказів, які б підтверджували факт виконання нею зобов`язань за договором.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції в установлений законом строк.
Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання Відповідачем умов договору, а Відповідачка жодних доказів відсутності у неї заборгованості перед Позивачем не надала, суму заборгованості фактично не заперечувала, заперечення отримання кредитних коштів спростовується матеріалами, наданими Позивачем, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Стаття 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає підстави для здійснення адвокатської діяльності, відповідно до якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
У цьому цивільному провадженні адвокат Білецький Богдан Михайлович участі не брав, але він надавав допомогу з написання позовної заяви, відповідно Договору №39493634 від 02.01.2026.
Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст.133 та 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку із розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 гривні, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. 
Також договором про надання правової допомоги, укладеним між Товарством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" в особі директора Міньковської Анастасії Володимирівни та ФОП ОСОБА_2 02.01.2026, детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "ПОЗИКА" щодо стягнення кредитної заборгованості на підставі договору про надання правової допомоги №39493634 від 02.01.2026 та актом надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026 сторони визначили оплату за надану правову допомогу з пред`явлення цього позову до суду в сумі 5500 гривень, які позивач також просив стягнути з відповідачки. ОСОБА_1 , своєю чергою заперечувала щодо суми цих витрат, вона вважає цю суму значно завищеною позивачем. Справа №305/808/26 є типовою, позовна заява у цій справі має стандартний характер, не містить складної аргументації чи великого обсягу доказів. Суд, погоджується із запереченнями ОСОБА_1 , сума 5500 гривень за оформлення цього позову підлягає зменшенню, оскільки така сума не відповідає принципу розумності та співмірності. На думку суду, справа є типовою (нескладною), відсутня велика кількість доказів, які необхідно було опрацювати адвокату, підготовка документів не потребувала вивчення великого обсягу законодавства, адвокат витратив не багато часу на прості дії - написання нескладної за своєю формою позовної заяви, а також необґрунтованості супутніх послуг - включення у рахунок технічних робіт формування додатків позовної заяви. Отже, суд вважає за доцільне стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень.
Керуючись ст. ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ : 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №15279381 від 03.11.2021 в сумі 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 5000 гривень та заборгованості за відсотками - 11500 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА" судові витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні) 40 копійок, а також витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень. 
Відомості про учасників справи: 
Позивач:  Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЗИКА", ел. пошта ppr@fkpozyka.com.ua, тел. 380671207075, адреса 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ЄДРПОУ 39493634.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк