ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/279/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі
судді Лозинської І. В., 
секретар судового засідання Шовтюк І. В.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Сквирське" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" 
до Приватного підприємства "АМ-ТЕК"
про стягнення 193675,92 грн 

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 193675,92 грн, з яких, 100000,00 грн попередньої оплати, 78182,77 грн інфляційних втрат, 15493,15 грн 3% річних, а також судових витрат.
В обґрунтування позову зазначено про неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення попередньої оплати, сплаченої за договором поставки №37-03\20 від 13.03.2020.
Ухвалою від 12.03.2026 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 07.04.2026 о 14:30; витребував від сторін відповідні процесуальні документи (а. с. 51, 52).
30.03.2026 до суду повернувся як не вручений відповідачу конверт з копією ухвали господарського суду від 12.03.2026 про відкриття провадження у справі (а. с. 55, 56).
02.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання за відсутності представника ДП "Дослідне господарство "Сквирське" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" (а. с. 58 - 60).
Ухвалою від 07.04.2026 господарський суд відклав підготовче засідання на 05.05.2026 о 11:00, постановив направити копії цієї ухвали сторонам електронним зв`язком, повідомити відповідача про дату і час судового засідання телефонним зв`язком, а також направити копію цієї ухвали на адресу керівника і засновника відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (а. с. 62).
Одночасно слід зазначити, що згідно із телефонограмою секретаря судового засідання Шовтюк І. В. від 04.05.2026 відповідач не повідомлений про дату і час судового засідання за номером телефону: НОМЕР_1 , так як даний номер не обслуговується (а. с. 65).
Ухвалою від 05.05.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.05.2026 о 15:00 (а. с. 67).

13.05.2026 до суду від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи по суті за відсутності його представника (а. с. 70 - 72).
Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про дату і час судового засідання повідомлений шляхом, зокрема, направлення ухвали господарського суду від 07.04.2026 на його електронні адреси (а. с. 69).
За ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладені обставини суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки його представника в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
13.03.2020 між Приватним підприємством "АМ-ТЕК" (постачальник, відповідач) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Сквирське" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" (покупець, позивач) укладено договір поставки №37-03\20 (а. с. 11-13) (далі - договір), за п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - приймати та оплатити аміачну селітру N 34,4% 41 т (далі - товар) у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.
Постачальник зобов`язується поставляти товар (за домовленістю сторін) окремими партіями в кількості і асортименті, погоджених з покупцем, а також визначених у заявках, замовленнях (далі - заявках) покупця, які можуть бути оформлені, і що є невід`ємними частинами даного договору (п. 1.2 договору).
За п. 1.3 договору його загальна вартість визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього договору згідно накладних, що є невід`ємними частинами даного договору, і на момент складання договору складає 336200,00 грн.
Поставка товару здійснюється постачальником за умовами та адресами згідно додатку №1 (специфікація) (п. 1.4 договору).
Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору поставка товарів здійснюється постачальником в межах наявного у нього асортименту протягом строку дії договору відповідно до попереднього замовлення покупця, в якому визначається асортимент (вид) та обсяг товару (кількість), ціна за одиницю товару (відповідно до підписаної сторонами специфікації), загальна ціна партії товару та інші умови. Замовлення покупця на поставку товарів є обов`язковим для постачальника, в замовленні покупцем вказується місце і час поставки товару.
Згідно п. 4.3 договору поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом не більше трьох днів з моменту отримання відповідного замовлення або протягом строку, визначеного у самому замовленні. Допускається дострокова поставка товару за умови наявності згоди покупця.

Покупець оплачує товари за цінами, які фіксуються на момент складання даного договору, у розмірі 8200,00 грн за 1 тону (п. 5.1 договору).
Умовами п. 5.2 договору передбачено, що розрахунки за товар здійснюються відповідно до рахунку-фактури, що виставляється постачальником на загальну суму договору, перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок постачальника на наступних умовах:
- 200000,00 грн - попередня оплата;
- 136200,00 грн - в термін не пізніше 31.08.2020 або за домовленістю сторін.
Згідно з положеннями п. 6.1 договору постачальник зобов`язується постачати покупцю товари в межах наявного у нього асортименту на умовах даного договору.
Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2020. У разі, якщо за тридцять днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, то дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах (п. 8.1, 8.2 договору).
ПП "АМ-ТЕК" виставлено державному підприємству рахунок-фактуру №73 від 13.03.2020 на суму 336200,00 грн (а. с. 14 на зв.).
Згідно з платіжним дорученням №1767 від 16.03.2020 позивачем здійснено оплату за товар на суму 100000,00 грн; у призначенні платежу вказано: "за аміачну селітру зг рах №73 від 13.03.2020" (а. с. 15).
15.04.2020 позивач на адресу відповідача надіслано листи від 31.03.2020, вих. №25, 26, про розірвання договору поставки №37-03\20 від 13.03.2020, відповідно до п. 10.2 зазначеного договору та форс-мажорних обставин в державі, а також про повернення 100000,00 грн попередньої оплати (а. с. 15 на зв.-17).
У листі ПП "АМ-ТЕК" від 02.02.2021, вих. №12/01, визнає заборгованість перед позивачем та повідомляє про арешт рахунків виконавчою службою, що унеможливлювало повернення коштів державному підприємству (а. с. 19).
У матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків станом на період: 01.01.2020-31.12.2020, підписаний представниками сторонами, за яким за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 100000,00 грн (а. с. 19 на зв.).
30.12.2024 позивач надіслав приватному підприємству лист від 30.12.2024, вих. №121, про розірвання договору поставки №37-03\20 від 13.03.2020 та повернення сплачених коштів у розмірі 100000,00 грн (а. с. 17 на зв.-18), який був отриманий останнім 08.01.2025, однак залишений без відповіді та задоволення (а. с. 18 на зв.).
Вищевикладене стало підставою для звернення державного підприємства до суду з позовом про стягнення з приватного підприємства 100000,00 грн попередньої оплати за товар, 78182,77 грн інфляційних втрат, 15493,15 грн 3% річних.

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно з актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За приписами ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається за ст. 632 ЦК України, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 100000,00 грн попередньої оплати.
На виконання п. 5.2 договору на підставі рахунок-фактури №73 від 13.03.2020 позивачем було перераховано відповідачу 100000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1767 від 16.03.2020 (а. с. 14 на зв., 15).
15.04.2020 позивачем на адресу відповідача надіслано листи від 31.03.2020, вих. №25, 26, про розірвання договору поставки №37-03\20 від 13.03.2020 відповідно до п. 10.2 зазначеного договору, враховуючи форс-мажорні обставини в державі, а також про повернення 100000,00 грн попередньої оплати (а. с. 15 на зв.-17).
За п. 10.2 договору сторони можуть розірвати цей договір за умови відсутності зобов`язань по даному договору, повідомивши про це іншу сторону за один місяць до дати передбачуваного розірвання.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У даному випадку, позивач скористався правом на розірвання договору, що узгоджується з положеннями ст. 651 ЦК України.
Проте, станом на час розгляду справи відповідач не повернув суму попередньої оплати.
ПП "АМ-ТЕК" у листі від 02.02.2021, вих. №12/01, адресованому позивачу, визнає заборгованість перед ним у заявленому розмірі (а. с. 19).
Зважаючи на викладені обставини, вимога державного підприємства про стягнення з 
відповідача попередньої оплати в сумі 100000,00 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

4. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 78182,77 грн інфляційних втрат, 15493,15 грн 3% річних.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Виходячи із положень цієї норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу, не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.
Ці нарахування не є штрафними санкціями, тому до них не застосовуються відповідні положення ГК України та ЦК України.
За своїми ознаками, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наведених в тексті позовної заяви (а. с. 3-5) за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", суд встановив його правильність, тому позов підлягає задоволенню в цій частині у повному обсязі.

5. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

5.1. Щодо витрат по сплаті судового збору.
Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 2662,40 грн слід покласти на відповідача в повному об`ємі, з урахуванням коефіцієнта для пониження відповідного розміру ставки судового збору у розмірі 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Одночасно слід зазначити, що позивач має право на повернення з Державного бюджету України частину сплаченої суми судового збору у розмірі 665,60 грн (3328,00-2662,40) за його клопотанням відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", шляхом постановлення відповідної ухвали господарського суду.

5.2. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно із ч. 1, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2026 позивач (клієнт) уклав з адвокатом Химчуком В. Л. (адвокат) договір про надання професійної правничої допомоги б/н (далі - договір від 23.02.2026) (а. с. 45, 46), згідно з п. 1.1 якого його предметом є надання адвокатом клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновлення у справі за договором поставки №37-03\20 від 13.03.2020.
Відповідно до п. 3.1 договору від 23.02.2026 розмір гонорар адвоката за виконання обов`язків, передбачених цим договором, становить 10000,00 грн.
Година послуг адвоката сторонами визначена у розмірі 1500,00 грн (п. 3.1.1 п. 3.1 договору від 23.02.2026).
Згідно з детальним описом наданої професійної правничої допомоги у справі від 10.03.2026, адвокатом надано клієнту таку правничу допомогу на суму 10000,00 грн:
- ознайомлення з судовою практикою у господарських спорах;
- сканування документів;
- оформлення позовної заяви до господарського суду;
- надсилання позовної заяви з додатками до суду;
- затрати часу: 7 годин (а. с. 47).
У матеріалах справи є копія платіжної інструкції №62 від 02.03.2026, що підтверджує оплату державним підприємством гонорару адвокату Химчуку В. Л. за надані послуги (а. с. 47 на зв.).
У матеріалах справи також є копія ордеру серії АІ №2147617 на надання правничої (правової) допомоги від 10.03.2026, виданого адвокату Химчуку В. Л. для представництва позивача (а. с. 48).
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи.
Вирішуючи питання щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд враховує, що процесуальні документи адвокатом позивача складено якісно, з огляду на фактичні обсяги наданих послуг професійної правничої допомоги, враховуючи критерій реальності та розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є такою, що підтверджена поданими доказами, не виходить за розумні межі визначення гонорару, є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "АМ-ТЕК" (10014, Житомирська область, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, буд. 25; код ЄДРПОУ 35238513) на користь Державного підприємства Державного підприємства "Дослідне господарство "Сквирське" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" (09000, Київська область, Білоцерківський (Сквирський) район, м. Сквира, вул. Селекційна, буд. 1; код ЄДРПОУ 20626291):
- 100000,00 грн попередньої оплати;
- 78182,77 грн інфляційних втрат;
- 15493,15 грн 3% річних;
- 2662,40 грн судового збору;
- 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено: 29.05.26 

Суддя Лозинська І.В. 

Віддрукувати: 
1 - в справу
2 - позивачу Електронний суд
3,4 - відповідачу на електронні адреси: 35238513@ukr.net та am-tek@ukr.net