П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/8442/24	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Тарновецького І.І.,
за часті секретаря – Жигайлової О.Е.
за участі представника апелянта – Танасійчука О.М.,
за участі представника апелянта – Георгіца О.Г.,
за участі представника позивача – Забуранної А.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за позовною заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ТУ ДСА в Одеській області звернулося до Південного офісу Держаудитслужби (далі – відповідач, Держаудитслужба), в якому просить визнати протиправними та скасувати:
- пункт 1, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, а саме “забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130 - 136 Кодексу законів про працю України (далі К3п) втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство та в період дiї дисциплінарного стягнення у загальній сумі 818 772,16 грн (перелік осіб в додатку 27, 31 та 38 до акта ревізії). Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв” в частині на суму 607 807,79 грн. та нарахування єдиного соціального внеску на суму 133 717,71 грн.;
- пункт 2, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, а саме: “Вжити заходів щодо відшкодування відповідно до норм статей 130 - 136 КЗпП втрат, заподіяних внаслідок несвоєчасного звільнення від виконання обов`язків помічника судді в сумі 2 204,30 грн. Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі її письмової заяви”;
- пункт 4, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, a caме “забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130 - 136 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплатою компенсації за невикористану суддям відпустку, у завищеному розмірі на суму 35 158, 36 грн. (реєстр в додатку 23 до акта ревізії). Врахувати право осіб які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв;
- пункт 7, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, a саме: “забезпечити відшкодування на користь державного бюджету внаслідок застосування в рахунках на втрат, заподіяних оплату електричної енергії ТОВ “Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія” завищені в порівняні з тендерною пропозицією тарифи та внаслідок спрямування оплати на погашення незареєстрованих в органах Казначейства зобов`язань на загальну суму 667 671,07 грн. відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 667 670,23 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ”;
- пункт 8, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, а саме: “забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок завищення вартості спожитого газу ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” без належного документального підтвердження на загальну суму 298 140,21 грн. відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 298 140,21 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ”;
- пункт 11, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, а саме: “забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок безпідставного завищення вартості поставлених палет з деревини ТОВ “РАЙК” на загальну суму 10 589,73 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 10589,73 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ”;
- пункт 12, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, a cамe : “забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок зайвої оплати згідно актів наданих послуг ДП “ІСС” послуг з доставки судових повісток па загальну суму 8 275,44 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 8275,44 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КпПУ” в частині 1658,00 грн.;
- пункт 14, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, а саме: “забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130 - 136 КЗпПУ на користь ТУ ДСА України в Одеській області заподіяних втрат активів внаслідок відсутності документального підтвердження використання бензину на суму 7 779,37 грн. Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв”;
- пункт 15, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, а саме: “забезпечити відшкодування, відповідно до норм статей 130 - 136 КЗпПУ, на користь ДСА України в Одеській області вартості втрат активів (матеріальних цінностей), які не встановлено в наявності по результатам інвентаризації на суму 15 077,00 грн. Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.”;
- пункт 17, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024, a саме: “оприбуткувати лишки матеріальних цінностей на суму 53 999,68 грн, встановлених по результатам інвентаризації у порядку згідно з п. 4 р. IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 в частині оприбуткування лишків бактерицидної лампи на суму 2000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ТУ ДСА в Одеській області пояснює, що відповідно пункту 1.1.6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на III квартал 2023 року, проведена планова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА в Одеській області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, за результатами якої встановлений факт фінансових порушень, які зафіксовані в Акті від 25.12.2023 № 08-11/41 «Про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ Державної судової адміністрації України в Одеській області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023». За результатом подання заперечень на Акт, які були частково задоволені, на адресу ТУ ДСА в Одеській області надійшла Вимога про усунення виявлених порушень від 29.01.2024 №151508-14/529-2024 (далі - Вимога).
Мотивуючи позов про протиправність пунктів Вимоги, в спростування встановлених Актом порушень позивач указує на таке:
-щодо протиправності пункту 1 Вимоги в частині нарахування та виплати доплат до посадового окладу на загальну 607 807,79 грн. та зайвого нарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 133 717,7 грн. суддям, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, які відповідач визнав порушенням ч.10 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, позивач зазначає, що пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суд України від 04.12.2018 № 11-р/2018 визнано неконституційним положення частини десятої ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VІІІ, за яким суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу". Пункт 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 виключений на підставі Закону України “Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування” від 16.10.2019, який набрав чинності 07.11.2019. Зважаючи на викладене, як вважає позивач з часу виключення п. 23 розділу ХІІ Закону України “Про судоустрій і статус суддів” в діючій редакції Закону відсутня норма права, яка визначала оплату праці суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання. Таким чином, дії ТУ ДСА щодо нарахування та здійснення доплат по посадового окладу суддям місцевих загальних судів Одеської області, які не здійснювали правосуддя з незалежних від них причин, в період з 01.01.2021 по 31.12.2022 на загальну суму 607 807,79 грн. та нарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 133 717,71 грн., є правомірними;
-щодо протиправності пункту 2 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 року №151508-14/529-2024 в частині несвоєчасного звільнення від виконання обов`язків помічника судді, який припинив повноваження із здійснення правосуддя, яке відповідач визнав порушенням частини 3 статті 157 закону України “Про судоустрій і статус суддів”, пунктів 2, 7, 8 Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 №21, позивач зазначає, що для з`ясування обставин на запит ТУ ДСА надійшов лист Київського районного суду м. Одеса від 23.02.2024 №07-02/282 (копія додається), в якому зазначено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 суддю Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 відсторонено від здійснення правосуддя, у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності (копія рішення додається) строком до 31.05.2023 14.04.2023 на електронну пошту суду надійшло повідомлення від Секретаріату Вищої ради правосуддя щодо прийняття відповідного рішення, яке зареєстроване за вхідним № ЕП-4830. Того ж дня, керівником апарату суду винесений наказ № 41-а від 14.04.2023 про увільнення помічника судді ОСОБА_2 від виконання обов`язків помічника судді ОСОБА_1 та покладені обов`язки основного помічника судді ОСОБА_3 з наступного робочого дня. Таким чином, дії ТУ ДСА щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 заробітної плати у сумі 2 204,30 грн., як помічнику судді ОСОБА_1 , відстороненої від здійснення правосуддя 13.04.2023, та єдиного соціального внеску на суму 484,95 грн., є правомірними;
-щодо протиправності пункту 4 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 року №151508-14/529-2024 в частині нарахування і виплати компенсації за невикористану суддям відпустку у завищеному розмірі на суму 35 158, 36 грн., яке відповідач визнав порушенням пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, позивач зазначає, що правомірність дій ТУ ДСА в цій частині підтверджена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі №420/14189/21, яке набрало законної сили, оскільки компенсація відпустки судді не може розраховуватися за Порядком №100 від 08.02.1995;
-щодо протиправності пункту 7 Вимоги в частині застосування в рахунках на оплату електричної енергії ТОВ «ООЕК» завищені в порівняні з тендерною пропозицією тарифи, що призвело до втрат бюджету на суму 494 120,84 грн., позивач зазначає, що до господарського суду Одеської області поданий позов до ТОВ «ООЕК» щодо недійсності низки додаткових угод до договору №410-20 про постачання електричної енергії від 21.12.2020. Таким чином вимога відповідача про необхідність забезпечення ТУ ДСА відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок укладення низки додаткових угод до договору з ТОВ “ООЕК” від 21.12.2020 №410-20 на суму 494 120,84 грн. є протиправною, оскільки питання недійсності оспорюваних додаткових угод до договору є предметом судового розгляду у господарській справі №916/4982/23, провадження у якій відкрито до пред`явлення Вимоги;
-щодо протиправності пункту 7 Вимоги, згідно якого в січні 2023 року ТУ ДСА України в Одеській області проведена оплата за отриману від ТОВ “ООЕК” електричну енергію в сумі 173 550,23 грн, яка спрямована на погашення незареєстрованих в органах Казначейства зобов`язань по договору, який діяв в 2022 році, та списана зазначена сума на видатки 2023 року, що призвело до необґрунтованих витрат бюджетних коштів в 2023 році на суму 173 550,23 грн., позивач зазначає, що оплата ТОВ “ООЕК” спожитої в грудні 2022 року електричної енергії, зокрема в сумі 173 550,23 грн., здійснювалась відповідно до Рахунку №40-87 за спожиту електричну енергію та Акту 40-87 про прийняття-передавання товарної продукції від 19.01.2023, тобто на підставі отриманих від постачальника первинних документів;
-щодо протиправності пункту 8 Вимоги в частині відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок завищення вартості спожитого газу ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” без належного документального підтвердження на загальну суму 298 140,21 грн., позивач зазначає, що ТУ ДСА за результатами проведення процедури закупівлі у відповідності до Закону України “Про публічні закупівлі” (оголошення UА-2020-11- 25-001574-е) укладений Договір від 25.01.2021 № 008213 (2021)-Т з ТОВ “ОДЕСАГАЗПОСТАЧАННЯ” на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими. В період дії договору, на адресу ТУ ДСА України в Одеській області ТОВ “ОДЕСАГАЗПОСТАЧАННЯ” були скеровані листи-повідомлення та документи про рівень середньозважених цін на природний газ, якими обґрунтована зміна ціни за 1 тис. куб.м природного газу більше ніж 10%. У зв`язку з викладеним сторонами укладені додаткові угоди до Договору № 008213 (2021)-Т від 25.01.2021. Таким чином, дії ТУ ДСА щодо укладання додаткових угод до Договору № 008213 (2021)-Т від 25.01.202 з ТОВ “ОДЕССАГАЗПОСТАЧАННЯ” є правомірними, оскільки здійснювались з документальним підтвердженням про рівень середньозважених цін на природний газ у 2021 році за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2021 року (зростання цін на ринку газу);
-щодо протиправності пункту 11 Вимоги в частині відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок безпідставного завищення вартості поставлених палет з деревини ТОВ “РАЙК” на загальну суму 10 589,73 грн., позивач в зазначає, що за результатами проведеної процедури відкритих торгів (оголошення UА-2021-09- 22-003075-с) між ТУ ДСА та ТОВ “РАЙК” укладений Договір від 05.11.2021 №177-21 щодо закупівлі паливних пелет з деревини кількістю 24 тонни загальною вартістю 117 599,76,00 грн. Ціна тонни товару становить 4 899,99 грн. В період дії вищевказаного Договору, до ТУ ДСА надійшов лист ТОВ “РАЙК” від 16.11.2021 №01/16/11 з повідомленням про підвищення ціни за одиницю товару на 9,9% у зв`язку із суттєвим підвищенням цін на палети з деревини. У зв`язку з викладеним, сторонами укладена додаткова угода №1 до Договору від 05.11.2021 №177-21. Таким чином, як стверджує позивач, дії ТУ ДСА щодо укладання Додаткової угоди №1 від 22.11.2021 до договору з ТОВ “РАЙК” є правомірними, оскільки здійснювались з документальним підтвердженням щодо коливання цін у бік збільшення на ринку пелет з деревини;
-щодо протиправності пункту 12 Вимоги в частині відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок зайвої оплати згідно актів наданих послуг ДП “ІСС” послуг з доставки судових повісток на загальну суму 8 275,44 грн., позивач не погоджується з наведеними висновками в частині фінансових втрат на суму 1658,00 грн. В спростування вказаного порушення позивач зазначає, що ТУ ДСА звернулось з листом до ДП “ІСС” щодо висновків ревізії й у відповідь отриманий лист ДП “ІСС”, який надійшов 02.02.2024 за №627/2/02-00, та лист №974/2/16-30-24 від 20.02.2024, згідно яких, причиною розбіжності відомостей, про яку зазначено Держаудитслужбою щодо кількості наданих послуг з 01.02.2023 по 31.03.2023 за результатами перевірки, стало невірне формування судами звітів в даний період, що були надані під час аудиту. Таким чином, відповідачем отримана неналежна (помилкова) первинна інформація для ведення розрахунку на суму 1658,00 грн. Щодо встановлених розбіжностей в кількості доставлених повісток за квітень 2023 в сумі 6 616,80 грн., підприємство зобов`язалось повернути кошти за договором від 12.04.2023 №69-23 про закупівлю послуг з інформатизації (послуги з забезпечення доставки Абонентам судових повісток в електронному вигляді);
-щодо протиправності пункту 14 Вимоги в частині відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області заподіяних втрат активів внаслідок відсутності документального підтвердження використання бензину на суму 7 779,37 грн. позивач зазначає, що списання паливно-мастильних матеріалів відбувалось обґрунтовано. Зокрема, в ході перевірки заступником відділу планово-фінансової діяльної ТУ ДСА ОСОБА_4 надана доповідна, в якій підтверджений факт технічної помилки та невірного зазначення дати видачі талонів в накладних; 
-щодо протиправності пункту 15 Вимоги в частині відшкодування на користь ДСА України в Одеській області вартості втрат активів (матеріальних цінностей), які не встановлені в наявності за результатами інвентаризації на суму 15 077,00 грн. позивач зазначає, що матеріальні цінності на суму 15,07 тис. грн. - телевізор “Skyworth 43E200A” інв. № 1014802404 та принтер “ML1861” інв. № 101488970 є в наявності та перебувають на складі управління, а на час аудиту перебували на ремонті у відповідної підрядної організації, що підтверджується наявним документами (накладна про прийняття на ремонт від 17.11.2023, накладна про повернення техніки до складу, записом в журналі реєстрації видачі техніки на ремонт), станом на 13.12.2023 ця техніка повернута на склад ТУ ДСА України в Одеській області, де перебуває на цей час; 
-щодо протиправності пункту 17 Вимоги в частині не оприбуткування залишків матеріальних цінностей на суму 53 999,68 грн., встановлених за результатами інвентаризації у порядку згідно з п. 4 р. IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, позивач не погоджується з наведеними висновками на суму 2000,00 грн. Так, ТУ ДСА придбаний “Випромінювач бактерицидний 30Вт” для забезпечення судів Одеської області в кількості 25 одиниць вартістю 2 000,00 грн. кожна на загальну суму 55 000,00 грн, відповідно до накладної № Ме-0000161 від 12.05.2020 (приватне підприємство “Фірма МЕЙБАХ”). Випромінювач бактерицидний 30Вт” придбаний також для Біляївського районного суду - дві одиниці й прийнятий Біляївським районним судом в кількості 2 (дві) одиниці 17.06.2020, инв. №111300329, що підтверджується накладною № 249 від 17.06.2023. На час проведення інвентаризації, за даними бухгалтерського обліку в Біляївському районному суді Одеської області значиться “Випромінювач бактерицидний 30Вт” інв..№ 111300329 вартістю 2000,00 грн в кількості 2 (дві) одиниці на загальну суму 4 000,00 грн. Таким чином, фактична наявність 2 (двох) одиниць “Випромінювач бактерицидний 30Вт” інв. № 111300329 на загальну суму 4 000,00 в Біляївському районному суді Одеської області підтверджена. Отже, дії ТУ ДСА щодо оприбуткування в Біляївському районному суді Одеської області “Випромінювача бактерицидного 30Вт” інв. №111300329 вартістю 2 000,00 грн. правомірні, тому правові підстави для оприбуткування лишків матеріальних цінностей в частині вимоги оприбуткувати лампу бактерицидну у кількості 1 штука вартістю 2000,00 грн. на загальну суму 2000,00 грн. у Біляївському районному суду Одеської області відсутні.
ТУ ДСА в Одеській області зазначає, що оскаржувана вимога впливає на його права та обов`язки, адже її приписи є обов`язковими та можуть нести негативні наслідки, що вплинуть на фінансово-господарську діяльність установи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позов ТУ ДСА в Одеській області – задоволено.
Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 4, 7, 8, 11, 12 - в частині фінансових втрат на суму 1658,00 грн., 14, 15, 17 - в частині оприбуткування лишків ТМЦ на суму 2000,00 грн., Вимоги Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/529-2024 від 29.01.2024. 
Стягнуто з Південного офісу Держаудитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТУ ДСА в Одеській області сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. 

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Південний офіс Держаудитслужби подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги стверджує про правомірність висновків за результатами проведеного контрольного заходу, яким встановлені порушення позивачем фінансово-господарської діяльності, що призвели до втрат, на загальну суму 3 116,69 тис. грн, а саме: недоотримання доходів державним бюджетом в сумі 570,91 тис. грн, незаконних видатків на загальну суму 2 530,7 тис. грн, нестач на суму 15,08 тис. грн. Крім того, встановлено порушень, що не призвели до втрат, на загальну суму 9 085,85 тис. грн та інших порушень фінансової дисципліни на загальну суму 2 457,17 тис. грн.
Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про протиправність пункту 1 Вимоги, про безпідставне нарахування та виплату доплат суддям, які не здійснювали правосуддя, апелянт зазначає, що суд дійшов помилкових висновків, що рішенням Конституційного Суду України від 04.02.2028 №11- р/2018 автоматично відновлено право на отримання доплат до посадового окладу всіма суддями, які не здійснюють правосуддя, що не залежить від них. Також зазначає, що вказане рішення не містить прямого висновку щодо автоматичного поширення його дії на всі наступні редакції законодавства, зокрема на Закон №1402- VІІІ.
Спростовуючи висновки суду про протиправність пункту 2 Вимоги про несвоєчасність звільнення помічника судді та, як наслідок, безпідставність нарахування заробітної плати, апелянт зазначає, що факт надходження 14.04.2023 до суду повідомлення про відсторонення судді рішенням, яке прийнято 13.04.2023, не змінює юридичної природи відсторонення, яке набуло чинності з моменту його ухвалення відповідним органом.
Далі, мотивуючи свою позицію про помилковість висновку суду про протиправність пункту 4 Вимоги, яким позивача зобов`язано забезпечити відшкодування коштів у зв`язку з завищеним нарахуванням компенсації за невикористану відпустку суддям, апелянт зазначає, що Порядок № 100 не змінює структури та розміру суддівської винагороди, визначеної Законом №1402-VІІІ, а лише встановлює єдиний технічний механізм розрахунку середнього заробітку.
Також стосовно помилковості висновків суду першої інстанції про визнання протиправним пункт 7 Вимоги, яким позивача зобов`язано забезпечити відшкодування до державного бюджету 667 671,07 грн, що складаються з: 494 120,84 грн - зайво сплачена вартість електроенергії через завищені тарифи; 173 550,23 грн - оплата за незареєстрованими зобов`язаннями, апелянт зазначає, що суд помилково вважав поспішною зазначену вимогу, оскільки орган державного фінансового контролю реалізує свої повноваження незалежно від наявності чи відсутності паралельних судових процесів між об`єктом контролю та третіми особами. Також апелянт зазначає, що виявлення порушень законодавства, що призвели до втрат бюджетних коштів є прямим обов`язком служби та суд першої інстанції безпідставно відхилив висновки щодо незаконної оплати за спожиту електроенергію.
Стосовно висновків суду про протиправність пункту 8 Вимоги, яким позивача зобов`язано забезпечити відшкодування втрат у сумі 298 140,21 грн, завданих унаслідок завищення вартості природного газу, виходячи з того, що питання правомірності укладення додаткових угод до договору про закупівлю, а також наявності та розміру збитків, є предметом розгляду господарської юрисдикції та не можуть встановлюватися в межах адміністративного судочинства, апелянт наголошує на тому, що підставою для формування спірної Вимоги в цій частині був встановлений органом державного фінансового контролю під час перевірки факт безпідставного підвищення ціни природного газу за договором закупівлі та, як наслідок, наявність збитків.
Мотивуючи свою позицію про помилковість висновків суду першої інстанції про протиправність пункту 11 Вимоги, яким позивача зобов`язано забезпечити відшкодування втрат у сумі 10 589,73 грн, завданих внаслідок завищення вартості поставлених пелет з деревини, апелянт зазначає, що в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», без належного документального підтвердження щодо коливання цін у бік збільшення на ринку пелет з деревини, сторонами договору від 05.11.2021 № 177-21 при внесенні змін до нього додатковою угодою від 22.11.2021 № 1 безпідставно збільшено ціну на пелети з деревини за тонну з 4 899,99 грн до 5 385,09 грн, що призвело до завищення вартості поставлених пелет з деревини в кількості 21,83 т (згідно з видатковою накладною ТОВ «РАЙК» від 22.11.2021 № РH-0000038) на загальну суму 10 589,73 грн (21,83 т х (5385,09 грн – 4 899,99 грн)), яку сплачено в повному обсязі, чим завдано втрат ТУ ДСА України в Одеській області на відповідну суму.
Окрім цього, спростовуючи висновки суду про протиправність пункту 12 Вимоги, яким позивача зобов`язано забезпечити відшкодування втрат на користь державного бюджету у сумі 8 275,44 грн, завданих внаслідок зайвої оплати послуг ДП «ІСС» з доставки судових повісток, оскільки у частині суми 1658,00 грн. відсутні належні докази завищення обсягів наданих послуг та, відповідно, відсутні підстави для висновку про заподіяння фінансових втрат, апелянт зазначає, що факт завищення обсягів послуг підтверджений ревізією і звіркою даних ДП «СС» із системою «Д-3», а наявність технічних неточностей у звітах не усуває факту завданих державі фінансових втрат, та відповідно вимога про відшкодування таких втрат є законною і обґрунтованою.
Далі, заперечуючи висновки суду першої інстанції про протиправність пункту 14 Вимоги, якою зобов`язано забезпечити відшкодування втрат активів у сумі 7 779,37 грн, завданих внаслідок відсутності документального підтвердження використання бензину, апелянт зазначає про необґрунтоване списання паливно-мастильних матеріалів у 2021, 2022 роках та у період з 01.01.2023 по 30.06.2023 у загальному обсязі 256,92 літра на суму 7 779,37 грн. На думку апелянта суд проігнорував положення ч. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський звітність в Україні», відповідно до якого відповідальність за несвоєчасне або недостовірне складання первинних документів несуть особи, які склали ці документи, а не держава.
Стосовно висновків суду про протиправність пункту 15 Вимоги, яким зобов`язано забезпечити відшкодування вартості втрат активів (матеріальних цінностей), які не встановлені в наявності за результатами інвентаризації, а також розглянути питання щодо відшкодування шкоди винними особами, відповідно до статті 130 КЗпП України, апелянт не погоджується із позицією суду, що відсутність техніки (телевізор «Skyworth 43E200A» інв. № 1014802404 та принтер «МL 1861» інв. № 101488970) була пов`язана з ремонтом, а недоліки у оформленні документів під час інвентаризації не свідчать про майнову шкоду. Натомість апелянт наголошує на тому, що під час вибіркової інвентаризації активів встановлені розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю майна, а саме — нестачу 7 одиниць активів загальною первісною вартістю 15 077,00 грн., а тому відповідно до п. 4 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі - Положення № 879) вимога про відшкодування є обгрунтованою та підлягає виконанню.
Наприкінці, спростовуючи висновки суду про протиправність пункту 17 Вимоги, якою позивача зобов`язано оприбуткувати лишки матеріальних цінностей на загальну суму 53 999,68 грн, виявлені за результатами інвентаризації, у порядку, передбаченому п. 4 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, апелянт не погоджується із посиланням суду на те, що оскільки відповідні матеріальні цінності вже були належним чином оприбутковані їх фактична наявність підтверджена, а тому відсутні підстави вважати їх «лишками» у розумінні законодавства, а вимога щодо додаткового оприбуткування майна є безпідставною. Як стверджує апелянт, під час інвентаризації лишки «Випромінювачів бактерицидних 30Вт» у кількості 1 одиниця вартістю 2 000,00 грн були виявлені як невідповідні даним бухгалтерського обліку на момент проведення перевірки, що є законною підставою для їх оприбуткування.
Окремо Держаудитслужба в апеляційній скарзі, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 21.11.2018 у справі №820/3534/16 та яка неодноразово була підтримана Верховним Судом, в тому числі у постанові від 30.12.2024 у справі №440/4083/22, та від 26.11.2025 у справі №620/9246/24, зазначає, що вимога про відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, не може бути примусово стягнута, такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу фінансового контролю до суду з відповідним позовом. До того ж, законність та правильність порядку обчислення розміру визначення збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом органу фінансового контролю до винних осіб, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Також в апеляційній скарзі Держаудитслужба висловлює свою незгоду із висновками суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. та звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що сплата позивачем судового збору у такому розмірі є помилковою. Посилаючись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 02.11.2021 у справі №420/6808/19, апелянт наголошує на тому, що предметом даного спору є вимога Держаудитслужби, тобто рішення суб`єкта владних повноважень, що становить одну вимогу немайнового характеру, у зв`язку з чим розмір судового збору за подання позовної заяви у цій справі становить 3028,00 грн.
ТУ ДСА в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, а позицію апелянта вважає необґрунтованою та такою, що не спростовує законності висновків суду. Рішення суду першої інстанції вважає законним, ухваленим судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Як вважає позивач, рішення суду першої інстанції повністю відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному КАС України, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до статті 124-130 КАС України.
Справа розглядалася у відкритому судовому засіданні, сторони під час відкритих судових засідань надали свої пояснення та не заперечували закінчити судовий розгляд у порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на підставі пункту 1.1.6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІІ квартал 2023 року та на підставі направлень від 28.09.2023 №517, 516, 518, від 06.11.2023 №№ 593, 594, 595, 596, 597, 598, від 15.11.2023 № 612, від 06.12.2023 №№ 652, 653, 654, виданих начальником Південного офісу Держаудитслужби, посадовими особами Південного офісу Держаудитслужби проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА в Одеській області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023.
Ревізія проведена з 10.10.2023 по 21.12.2023 (із зупиненням з 04.10.2023 по 11.10.2023; з 20.10.2023 по 06.11.2023; з 13.11.2023 по 14.11.2023; з 24.11.2023 по 06.12.2023, 20.12.2023) відповідно до питань програми ревізії та робочого плану, з відома начальника ТУ ДСА в Одеській області Тараса Лукаша та в присутності начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Валентини Ліпської. Копія програми ревізії вручена в.о. начальника ТУ ДСА України в Одеській області Вячеславу Глущенку, про що зроблений відповідний запис на програмі ревізії.
25.12.2023 за результатами ревізії Південним офісом Держаудитслужби складений Акт від №08-11/41 “Про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023”. 
04.01.2024 ТУ ДСА України в Одеській області подані заперечення до Акту за результатами розгляду яких, Південним офісом Держаудитслужби складений та надісланий позивачу Висновок на заперечення до Акту, згідно якого заперечення підтвердилися частково.
29.01.2024 Південним офісом Держаудитслужби сформована та направлена позивачу Вимога №151508-14/529-2024 про усунення виявлених порушень по акту від 25.12.2023 №08-11/41.
Згідно Вимоги, ревізією встановлені фінансові порушення, що призвели до втрат, на загальну суму 3116,69 тис. грн, а саме: недоотримання доходів державним бюджетом в сумі 570,91 тис. грн, незаконних витрат на загальну суму 2 530,7 тис. грн, нестач на суму 15,08 тис. грн. Крім того, встановлено порушень, що не призвели до втрат, на загальну суму 9085.85 тис грн. та інших порушень фінансової дисципліни па загальну суму 2457,17 тис. гривень. Вжитими під час ревізії заходами забезпечено відшкодування порушень, що призвели до втрат, на загальну суму 532,74 тис. грн. Станом на момент завершення ревізії залишаються не усунуті порушення, перелічені у цій вимозі.
Так, Вимога №151508-14/529-2024 від 29.01.2024 містить 18 пунктів щодо виявлених порушень, згідно Акту від 25.12.2023 №08-11/41, та припис щодо усунення цих порушень у встановленому законодавством порядку.
ТУ ДСА в Одеській області не погоджується із пунктами 1, 2, 4, 7, 8, 11, 12, 14, 15, 17 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/529-2024 від 29.01.2024.
Відповідно до Вимоги №151508-14/529-2024 від 29.01.2024, на підставі пункту 1 частини 1 статті 8, пункту 7 статті 10, частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», абзацу 2 підпункту 7 п. 4 Положення про Південний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 № 23, пунктів 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, Південний офіс Держаудитслужби вимагає:
1. Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області, відповідно до норм статей 130, 136 КЗпП втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство та в період дії дисциплінарного стягнення у загальній сумі 818 772,16 грн. (перелік осіб в додатку 27, 31 та 38 до акта ревізії). Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
2. Вжити заходів щодо відшкодування, відповідно до норм статей 130 136 КЗпП втрат, заподіяних внаслідок несвоєчасного звільнення від виконання обов`язків помічника судді в сумі 2 204,30 грн. Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі її письмової заяви.
4. Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області, відповідно до норм статей 130 – 136 КЗпП, втрат фінансових ресурсів, у зв`язку з нарахуванням та виплатою компенсації за невикористану відпустку суддям у завищеному розмірі на суму 35 158,36 грн (реєстр в додатку 32 до акта ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
7. Забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок застосування в рахунках на оплату електричної енергії ТОВ “ООЕК” завищені в порівняні з тендерною пропозицією тарифи та внаслідок спрямування оплати на погашення незареєстрованих в органах Казначейства зобов`язань на загальну суму 667 671,07 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 667 670,23 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
8. Забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок завищення вартості спожитого газу ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” належного документального підтвердження на загальну суму 298 140,21 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 298 140,21 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
11. Забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок безпідставного завищення вартості поставлених палет з деревини ТОВ “РАЙК” на загальну суму 10 589,73 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 10 589,73 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
12. Забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок зайвої оплати згідно актів наданих послуг ДП “ІСС” послуг з доставки судових повісток на загальну суму 8 275,44 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 8 275,44 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
14. Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області заподіяних втрат активів, відповідно до норм статей 130 КЗпПУ, внаслідок відсутності документального підтвердження використання бензину на суму 7779,37 грн. Врахувати право осіб, які вчинили зазначене порушення, відшкодувати заподіяну шкоду відповідно до ч. 5 ст. 130 КЗпПУ та добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
15. Забезпечити відшкодування вартості втрат, відповідно до норм статей 130 КЗпПУ, на користь ДСА України в Одеській області активів (матеріальних цінностей), які не встановлено в наявності по результатам інвентаризації на суму 15077,00 грн. Врахувати право осіб, які вчинили зазначене порушення, відшкодувати заподіяну школу відповідно до ч. 5 ст. 130 КЗпПУ та добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
17. Оприбуткувати лишки матеріальних цінностей на суму 53 999,68 грн, встановлених по результатам інвентаризації у порядку згідно з п. 4 р. IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879.
Вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень та недоліків разом із завіреними копіями первинних, розпорядчих та інших документів щодо відшкодування порушень позивача було зобов`язано надати до Південного офісу Держаудитслужби до 28.02.2024.
Вважаючи протиправними пункти 1, 2, 4, 7, 8, 11, 12, 14, 15, 17 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби, ТУ ДСА в Одеській області звернулося до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір та задовольняючи позов про скасування спірних пунктів вимоги органу державного фінансового контролю, суд першої інстанції критично оцінив висновки, наведені в акті ревізії, та які знайшли своє відображення у вимозі Держаудитслужби, визнав їх протиправними та виходив з того, що обставин, які б свідчили про наявність заподіяних державі збитків (втрат) під час розгляду справи не встановлена та контролюючим органом не доведена.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII) та Положення, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43(далі – Положення №43).
Відповідно до статті 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Згідно статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Частина 2 статті 2 Закону №2939-ХІІ визначає, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки та інспектування.
За визначенням, наведеним у частині 1 статті 3 Закону №2939-ХІІ державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті.
За змістом пунктів 1, 7, 10, 13 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо)(п.1); пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів(п.7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів(п. 10), а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 затверджене «Положення про Державну аудиторську службу України» (далі - Положення №43), яким визначено Державну аудиторську службу України (Держаудитслужбу) центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Підпункт 3 пункту 3 Положення №43 визначає, що до основних завдань Держаудитслужби віднесено здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів, котра реалізується через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель.
Згідно положень підпункту 16 пункту 6 Положення №43, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.
Вказані положення кореспондуються з приписами пунктів 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII.
Відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (далі - Порядок №550), акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.
Пунктом 2 Порядку № 550 визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Пунктами 4, 5 Порядку № 550 передбачено, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону та цього Порядку.
Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених Законом.
За приписами частини 1 статті 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Згідно частини 2 статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що Держаудитслужба та її територіальні органи мають право здійснювати державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та за наслідком проведення такого контролю, уповноважений вимагати від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства, а також здійснювати контроль за виконанням таких вимог.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, контролюючий орган має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не вжито заходів щодо усунення, виявлених під час здійснення перевірки, порушень законодавства.
Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів враховує, що ТУ ДСА в Одеській області звертаючись до адміністративного суду з даним позовом, оскаржує пункти 1, 2, 4, 7, 8, 11, 12, 14, 15, 17 Вимоги Держаудитслужби від 29.01.2024 №151508-14/529-2024 щодо забезпечення відшкодування втрат, які на думку органу фінансового контролю, призвели до безпідставних витрат бюджетних коштів.
Оцінюючи обґрунтованість та законність висновків Держаудитслужби, наведених у спірних пунктах вимоги, колегія суддів керується наступним.
Щодо правомірності пункту 1 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає ТУ ДСА в Одеській області забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130, 136 КЗпП України втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство та в період дії дисциплінарного стягнення у загальній сумі 818 772,16 грн (перелік осіб в додатку 27, 31 та 38 до акта ревізії). Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
Так, згідно висновків Держаудитслужби, в порушення частини 10 статті 135, пункту 17 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII здійснені нарахування та виплати доплат до посадового окладу 8 суддям місцевих загальних судів Одеської області в період з 01.01.2021 по 31.12.2022, у період, коли вони не здійснювали правосуддя, що призвело до необґрунтованого нарахування та виплати доплат до посадового окладу на загальну суму 607 807,79 грн (у тому числі: в 2021 році – 591 756,14 грн, в 2022 році – 16 051,65 грн) та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску в загальній сумі 133 717,71 грн (у тому числі: в 2021 році – 130 186,35 грн, в 2022 році – 3 531,36 грн).
Відповідно до ч.10 ст.133 Закону № 2453-VI суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частин третьої, десятої статті 133 Закону №2453-VI у редакції Закону України “Про забезпечення права на справедливий суд” від 12.02.2015 №192-VІІІ (далі- Закон №192-VІІІ), зокрема, за яким суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Із змісту пп. 3.4 Рішення Конституційного Суду України слідує, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється Законом №2453-VI у редакції Закону № 192-VІІІ, а випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначається Законом № 1402-VIII.
Крім того, рішенням Конституційного Суду України встановлено, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно із Законом № 1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).
Конституційний Суд України зробив висновок, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення ч. 10 ст. 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону №192-VІІІ, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.
Як вбачається з положень ч. 10 ст. 133 Закону “Про судоустрій і статус суддів” у редакції Закону № 192-VІІІ законодавцем застосований підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та помірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.
Отже, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).
Рада суддів України у рішенні від 03.09.2021 № 35 наголосила, що будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі № 1-7/2018. В контексті питання виплати доплат таким суддям, дії Територіальних управлінь ДСА, судів, які здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів, щодо припинення виплати доплат (а також намагання повернути вже виплачені доплати) суддям, що не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, так само як і висновки щодо відсутності підстав для виплати доплат до посадового окладу таким суддям, здійснені органами Державної аудиторської служби України під час проведення ревізій фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в різних областях та судах, свідчать про порушення гарантій незалежності суддів у виді матеріального забезпечення, що впливає на незалежність судді, та є протиправними та недопустимими. Крім того, припинення виплат зазначених вище доплат у 2021 році свідчить про порушення принципу “юридичної визначеності” та принципу “належного урядування”.
Аналогічна позиція щодо необхідності здійснення доплат суддям, які не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, була викладена і в рішенні Ради суддів України від 19 квітня 2019 року № 21.
У свою чергу, положення ч.10 ст.133 Закону “Про судоустрій і статус суддів” у редакції Закону №192-VIII, які Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 визнані неконституційними, були тотожними за змістом положенням ч. 10 ст. 135 Закону “Про судоустрій і статус суддів” № 1402-VIII.
Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №120/1655/21-а дійшов висновку, що з набранням чинності Законом №1401-VIII призначення на посаду судді (вперше) здійснюється безстроково. Водночас призначення на посаду судді безстроково суддів, яких до того було призначено на посади в межах п`ятирічного строку (відповідно до раніше чинного правового регулювання цих правовідносин), поставлено у залежність від результатів кваліфікаційного оцінювання.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вказаній постанові, необхідним у такій категорії справи є з`ясування обставин, які зумовили припинення виплати суддям надбавок до посадового окладу: зупинення щодо кваліфікаційного оцінювання й відсторонення на цій підставі від здійснення правосуддя (відповідно до частини 5 статті 86 Закону України №1402-VIII); закінчення п`ятирічного строку повноважень на посаді судді чи поява іншої (обставини, з якою рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 пов`язує неконституційність позбавлення надбавок до посадового окладу судді).
Таким чином, від чіткої відповіді на питання щодо причин, які зумовили припинення виплати надбавок до посадового окладу, і залежить правильне вирішення спору.
У пункті 1 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024 указано на безпідставне нарахування і виплату доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство. Перелік осіб наведений в Додатку 27 до Акта ревізії.
Згідно Додатку 27 до Акта ревізії, який має назву “Реєстр переплати надбавок та доплат суддям, які не здійснювали правосуддя по місцевим судам Одеської області”, до нього включено вісім суддів місцевих судів Одеської області, які не здійснювали правосуддя внаслідок закінчення п`ятирічного строку повноважень на посаді судді (а.с. 297, том ІІІ). Тобто, наявні обставини, з якими рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 пов`язує неконституційність позбавлення надбавок до посадового окладу судді, а тому нарахування і виплата таких доплат до посадового окладу здійснена ТУ ДСА в Одеській області правомірно.
Наведене свідчить про необґрунтованість висновку контролюючого органу щодо безпідставного нарахування та виплати доплат до посадового окладу 8 суддям місцевих загальних судів Одеської області в період з 01.01.2021 по 31.12.2022, коли вони не здійснювали правосуддя, що призвело до безпідставного нарахування та виплати доплат до посадового окладу на загальну суму 607 807,79 грн (у тому числі: в 2021 році – 591 756,14 грн, в 2022 році – 16 051,65 грн) та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску в загальній сумі 133 717,71 грн (у тому числі: в 2021 році – 130 186,35 грн, в 2022 році – 3 531,36 грн).
З огляду на наведене слід констатувати, що доводи апеляційної скарги про правомірність пункту 1 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024 не знайшли свого підтвердження а тому висновок суду першої інстанції про його скасування є правильним.

Щодо правомірності пункту 2 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає вжити заходів щодо відшкодування втрат, відповідно до норм статей 130 - 136 КЗпП, заподіяних внаслідок несвоєчасного звільнення від виконання обов`язків помічника судді в сумі 2 204,30 грн. та врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі її письмової заяви.
Згідно висновку Держаудитслужби в порушення частини 3 статті 157 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, пунктів 2, 7, 8 Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 № 21, внаслідок несвоєчасного звільнення від виконання обов`язків помічника судді, призначеного до судді, який припинив повноваження із здійснення правосуддя з визначених законом підстав, та у разі необхідності закріплення за іншим суддею, який здійснює повноваження, призвело до безпідставного нарахування оплати праці за час невиконання обов`язків нездійснення суддею правосуддя у зв`язку неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду помічників суддів, оскільки суддя суду не відправляв правосуддя у 2021 році та січні - червні 2023 року, на загальну суму 2 204,30 грн, та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску в загальній сумі 484,95 гривень.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 157 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України. Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.
Рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 №21 затверджене Положення про помічника судді, яке визначає єдині засади й умови діяльності, правовий статус особи, яка займає посаду помічника судді.
Згідно з пунктами 2, 3, 4, 7 Положення про помічника судді, помічник судді - це працівник патронатної служби у суді, який забезпечує виконання суддею повноважень щодо здійснення правосуддя. Помічник судді є працівником апарату суду. Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.
Згідно з пунктом 8 Положення про помічника судді, помічник судді призначається на посаду на строк повноважень безпосереднього керівника та не довше ніж на період перебування безпосереднього керівника у штаті суду.
Призначення на посаду помічника судді здійснюється на підставі письмового подання судді без конкурсного відбору наказом керівника апарату відповідного суду.
Згідно з пунктом 11 Положення про помічника судді, у разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади, припинення повноважень члена Ради суддів України у встановленому законом порядку, помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби.
Крім того, у зазначених випадках на такого (таких) помічника (помічників) судді може на певний строк у встановленому законом порядку покладатися виконання повноважень додаткового помічника іншого судді (суддів), у якого (яких) найбільше судове навантаження, про що на підставі подання відповідного судді та особистої заяви помічника судді видається наказ керівника апарату суду.
У разі відрядження як тимчасового переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації відповідно до статті 55 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" помічник такого судді може бути призначений на посаду до суду, до якого відряджається суддя (за його особистою заявою на час відрядження судді). Рішення про призначення помічника судді приймається за поданням відрядженого судді керівником апарату суду, до якого відряджається суддя.
У разі відсутності згоди помічника (помічників) судді на призначення до суду, до якого відряджається суддя, чи переведення помічника (помічників) на іншу посаду працівника апарату суду або виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або за умови неможливості переведення за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду апарату суду він (вони) підлягає (підлягають) звільненню з посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.
Згідно матеріалів справи, ТУ ДСА України в Одеській області звернулося до Київського районного суду м. Одеси із проханням надання відповідних відомостей щодо порушеного у пункті 2 Вимоги питання. 
Листом Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2024 №07-02/282 начальнику ТУ ДСА України в Одеській області повідомлено про наступне. 
Відповідно до наказу Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2022 № 40-а обов`язки основного помічника судді покладено на ОСОБА_2 на строк виконання повноважень судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 . Втім 14.04.2023 на електронну пошту суду надійшло повідомлення від Секретаріату Вищої ради правосуддя про те, що рішенням Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 відсторонено суддю Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, до 31.05.2023 із посиланням на те, що копія цього рішення буде надіслана пізніше. Так, 25.04.2023 за вхідним № 21057 до канцелярії суду надійшов лист Вищої ради правосуддя від 19.04.2023 №3301/0/9-23 з копією рішення ВРП. Наказом голови Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 №5-ос суддя ОСОБА_1 тимчасово відсторонена від здійснення правосуддя. Таким чином, до суду 14.04.2023 надійшло лише повідомлення, без копії рішення та без зазначення номеру цього рішення. У той же день, 14.04.2023 керівником апарату Київського районного суду м. Одеси було винесений Наказ № 41-а про увільнення ОСОБА_2 від виконання обов`язків помічника судді у зв`язку відстороненням судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від здійснення правосуддя та покладено обов`язки основного помічника судді ОСОБА_3 з наступного робочого дня.
В листі зазначено, що Київський районний суд м. Одеси не погоджується з твердженням Держаудитслужби, оскільки звільнення помічника судді ОСОБА_2 від виконання обов`язків відбулось одразу, після отримання повідомлення ВРП – 14.04.2023 (п`ятниця) - це останній робочий день виконання обов`язків помічника судді ОСОБА_2 у судді ОСОБА_1 (з дня отримання повідомлення), наступний робочий день у понеділок 17.04.2023 ОСОБА_2 вже виконувала обов`язки помічника судді у іншого судді.
Таким чином, судами встановлено, що помічника судді звільнено від виконання обов`язків помічника судді, який (суддя) припинив повноваження із здійснення правосуддя, у день надходження до суду повідомлення Секретаріату ВРП про те, що рішенням ВРП від 13.04.2023 суддю відсторонено від здійснення правосуддя, та переведено на посаду помічника іншого судді з наступного робочого дня, а тому дії ТУ ДСА щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 заробітної плати у сумі 2 204,30 грн., як помічнику судді ОСОБА_1 , відстороненої від здійснення правосуддя 13.04.2023 та єдиного соціального внеску на суму 484,95 грн., є правомірними.
Отже, отримані ТУ ДСА від Київського районного суду м. Одеса пояснення спростовують вказане порушення, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність пункту 2 Вимоги Держаудитслужби, та вважає що він обґрунтовано скасований судом першої інстанції.

Стосовно правомірності пункту 4 Вимоги су Держаудитслужби №151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування, відповідно до норм статей 130 – 136 КЗпП, втрат фінансових ресурсів, у зв`язку з нарахуванням та виплатою компенсації за невикористану відпустку суддям у завищеному розмірі на суму 35 158,36 грн (реєстр в додатку 32 до акта ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяви.
Так, згідно висновку Держаудитслужби, в порушення пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, при розрахунку компенсації за невикористану відпустку 2 суддям не застосовувалися вимоги зазначеного Порядку №100 (виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки), що призвело до зайвого нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку суддям в 2021 році на загальну суму 35 158,36 грн., та, як наслідок, до зайвого нарахування та перерахування єдиного соціального внеску на загальну суму 7 734,84 гривні.
Згідно з ч. 3 ст.79 КЗпП України, щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. 
Положення статті 83 КЗпП України передбачають наявність у працівника права на грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки. 
Відповідно до частини 4 статті 83 КЗпП України, які кореспондуються з положеннями частини 4 статті 24 Закону України “Про відпустки” №504/96-ВР від 05.11.1996, за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. 
Правовий аналіз вказаних норм дає чітке розуміння того, що кожен працівник має право на відпочинок, шляхом використання у поточному робочому році невикористаної частини щорічної відпустки за минулі роки. При цьому, кожен працівник також має право на заміну частини щорічної та додаткової відпусток грошовою компенсацією. Фактичні обставини свідчать, що реалізуючи своє право на отримання грошової компенсації за невикористану частину відпустки кожен з суддів використав щорічну та додаткову відпустку тривалістю не менше 24 календарних днів. 
У додатку до акту ревізії “Реєстр зайво нарахованої компенсації за невикористану відпустку суддям за 2021 рік” указані судді: - суддя Любашівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , який відповідним наказом від 04.01.2021 №1-ос відрахований зі штату суду; - суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 , відрахований зі штату суду наказом від 15.02.2021 року №4-о/с. 
Як указує ТУ ДСА, при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку вказаним суддям врахована інформація з наказів про відрахування зі штату, які містили відомості про вид, періоди та чітко визначену кількість календарних днів, що підлягали компенсації, при цьому проведення відповідних розрахунків для виплати вказаної компенсації здійснено згідно положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Варто зазначити, що компенсація відпустки судді не може розраховуватися відповідно до норм Порядку №100, оскільки відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. 
Використання ж Порядку №100 призведе до обмеження соціальних гарантій суддів, передбачених законами та Конституцією України. 
Варто зазначити, що забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Так, у рішенні від 08.04.2016 № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 Конституційний Суд України вкотре зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України.
Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Наведену позицію стосовно гарантій незалежності суддів висловлено у рішеннях Конституційного Суду України, зокрема, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 08.04.2016 №4-рп/2016, а також від 04.12.2018 №11-р/2018.
За таких підстав слід констатувати, що пункт 4 Вимоги є протиправним оскільки нарахування та виплата компенсації за невикористану відпустку суддям місцевих загальних судів за минулі робочі роки здійснювалось у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Щодо правомірності пункту 7 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок застосування в рахунках на оплату електричної енергії ТОВ “ООЕК” завищені в порівняні з тендерною пропозицією тарифи та внаслідок спрямування оплати на погашення незареєстрованих в органах Казначейства зобов`язань на загальну суму 667 671,07 грн відповідно до норм статей 610-625 Цивільного кодексу України та статей 193, 199, 218 Господарського кодексу України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 667 670,23 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
Згідно висновку Держаудитслужби в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, частини 1 статті 526 ЦК України, частини 1 та 2 статті 193 ГК України, умов п. 13.2 Договору від 21.12.2020 № 410-20 в результаті завищення тарифів, не підтвердженого коливанням цін на ринку електричної енергії, ТОВ "ООЕК" у 2021 році необґрунтовано застосувало в рахунках на оплату електричної енергії завищені у порівняні з тендерною пропозицією тарифи, а ТУ ДСА України в Одеській області прийняло та сплатило за Договором від 21.12.2020 № 410-20 зайву вартість електричної енергії, що призвело до витрат фінансових ресурсів в загальній сумі 494 120,84 грн.
Окрім цього, в порушення статті 193 ГК України, частини 6 статті 45 БК України, абзацу 6 статті 4, частини 1 та частини 5 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підпункту 31 пункту 3 розділу III Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 135 “Витрати”. абзацу 1 пунктів 2.4, 2.5 та 2.16 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.1995 № 88, в січні 2023 року ТУ ДСА України в Одеській області проведена оплата за отриману від ТОВ "ООЕК" електричну енергію в сумі 173 550,23 грн., яка спрямована на погашення незареєстрованих в органах Казначейства зобов`язань по договору, який діяв в 2022 році, та списана зазначена сума на видатки 2023 року, що призвело до необґрунтованих витрат бюджетних коштів в 2023 році на суму 173 550,23 грн. 
Надаючи оцінку порушенню в частині відшкодування зайво сплаченої вартості електричної енергії в сумі 494 120,84 грн, слід виходити з такого.
Так, за результатами проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України “Про публічні закупівлі”, 21.12.2020 між ТОВ «ООЕК» (Постачальник) та ТУ ДСА України в Одеській області (Споживач), укладений Договір №410-20 про постачання електричної енергії. Договір укладений за взаємною згодою Сторін, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та абз.3,4 п.3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018. Відповідно до п.2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію (Код згідно ДК 021:2015 09310000-5 – Електрична, енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та ГК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Положення статті 526 ЦК України визначають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до норм статті 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно приписів частини 2 статті 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.
Згідно частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником, визначеним у Законі України "Про оборонні закупівлі", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.
Так перевіркою встановлено, що за Договором від 21.12.2020 № 410-20 ТОВ “ООЕК” постачає ТУ ДСА України в Одеській області електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок в обсязі на період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1 785 000 кВт/год. Ціна Договору становить 3 240 331,92 грн (в тому числі ПДВ – 540 055,32 грн). Відповідно до індивідуальної комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 до Договору 410-20, ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,51276 грн. за 1 кВт/год без ПДВ. Протягом 2021 року сторони внесли 15 змін до умов Договору 410-20, в результаті яких строк дії договору продовжено до 31 березня 2022 року, обсяг закупівлі електроенергії за Договором 410-20 остаточно склав 1 218 835 кВт/год, ціна Договору – 3 609 229,37 грн, вартість 1 кВт/год електричної енергії виросла з 1,51276 грн (з ПДВ) до 3,37681 грн (з ПДВ), або на 223,22 %. В порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, п. 13.2. Договору 410-20 сторони підписали додаткові угоди до договору про підвищення тарифу за одиницю товару без належного підтвердження щодо коливання цін на ринку електричної енергії у бік збільшення. Крім того, в порушення частини 1 статті 526 ЦК України, частини 1 та 2 статті 193 ГК України ТОВ “ООЕК” застосувало в своїх рахунках, а ТУ ДСА України в Одеській області прийняло та оплатило акти наданих послуг та рахунки, в яких застосовані тарифи, відмінні від узгоджених умовами договору. Зокрема, ТОВ “ООЕК” застосував в рахунках за спожиту електроенергію наступні тарифи: в січні 2021 року в рахунках застосовано тариф в розмірі 1,735430 грн/ кВт/год, додаткова угода № 3 про підвищення тарифу до 1,735430 підписана сторонами 05.03.2021 року; в лютому - березні 2021 року в рахунках застосовано тариф в розмірі 2,027650 грн/ кВт/год, додаткова угода № 5 про підвищення тарифу до 2,027650 грн/ кВт*год підписана 07.05.202 року; в серпні - жовтні 2021 року в рахунках застосовано тариф в розмірі 2,584340 грн/кВт/ год, додаткова угода № 8 про підвищення тарифу до 2,584340 грн/кВт/год підписана 05.10.2021 року; в листопаді 2021 року в рахунках застосовано тариф в розмірі 3,3251 грн/кВт/год, додаткова угода № 11 про підвищення тарифу до 3,376810 грн/кВт/год підписана 09.12.2021 року.
Таким чином, за висновком відповідача, в результаті завищення тарифів, не підтвердженого коливанням цін на ринку електричної енергії, ТОВ “ООЕК” необґрунтовано застосувало в рахунках на оплату електричної енергії завищені, у порівнянні із тендерною пропозицією, тарифи, а ТУ ДСА України в Одеській області прийняло та сплатило за Договором від 21.12.2020 № 410-20 зайво вартість електричної енергії в загальній сумі 494 120,84 грн.
Варто зазначити, що ТУ ДСА в Одеській області звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ТОВ "ООЕК" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів у сумі 1 648 209 грн. (справа №916/4982/23).
Також варто зазначити, що контролюючий орган підтвердив, що під час ревізії ТУ ДСА в Одеській області повідомило про звернення до суду з цим позовом, однак під час здійснення контрольного заходу позовна заява для ознайомлення надана не була, отже підстави позову, а також аргументи та докази ТУ ДСА в Одеській області у господарській справі, залишились поза розглядом Держаудитслужби.
Однак наведена аргументація контролюючого органу обґрунтовано не прийнята судом першої інстанції під час розгляду даного спору, оскільки до вирішення спору у справі №916/4982/23 висновки, наведені в Акті ревізії та Вимозі щодо зайво сплаченої вартості електричної енергії в сумі 494 120,84 грн. внаслідок порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, частини 1 статті 526 ЦК України, частини 1 та 2 статті 193 ГК України, умов п. 13.2 Договору від 21.12.2020 № 410-20, є передчасними.
Згідно обставин цієї справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 15.04.2024 у справі №916/4982/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2024, позов задоволено. 
Визнано недійсними Додаткову угоду №3 від 05.03.2021, Додаткову угоду №4 від 07.05.2021; Додаткову угоду №5 від 07.05.2021; Додаткову угоду №6 від 29.09.2021; Додаткову угоду №7 від 04.10.2021; Додаткову угоду №8 від 05.10.2021; Додаткову угоду №9 від 02.12.2021; Додаткову угоду №10 від 06.12.2021; Додаткову угоду №11 від 09.12.2021; Додаткову угоду №14 від 31.01.2021, до укладеного між ТОВ “ООЕК” та ТУ ДСА в Одеській області Договору №410-20 про постачання електричної енергії від 21.12.2020. 
Стягнуто з ТОВ “ООЕК” на користь ТУ ДСА в Одеській області надлишково сплачені ТУ ДСА в Одеській області кошти в сумі 1 256 004,77 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2025 Рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2024 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 у справі № 916/4982/23 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
З наведеного вбачається, що станом на дату складання Акту ревізії №08-11/41від 25.12.2023 та Вимоги №151508-14/529-2024 від 29.01.2024 висновки контролюючого органу щодо зайво сплаченої вартості електричної енергії в сумі 494 120,84 грн, дійсно є передчасними.
Крім того, варто зазначити, що відповідно положень ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Оцінюючи правомірність тверджень контролюючого органу щодо порушень в частині оплати електричної енергії на суму 173 550,60 грн. слід зазначити таке.
ТУ ДСА не погоджуючись з такими твердженнями та посилаючись на те, що оплата ТОВ “ООЕК” спожитої в грудні 2022 року електричної енергії, зокрема в сумі 173 550,23 грн., здійснювалась відповідно до Рахунку №40-87 за спожиту електричну енергію та Акту 40-87 про прийняття-передавання товарної продукції від 19.01.2023 (копія рахунку та акту додаються).
Під час ревізії відповідачем проведено зустрічну звірку в ТОВ “ООЕК” і встановлено, що станом на 01.01.2023 за Договором про закупівлю електричної енергії у постачальника від 01.02.2022 № 45-22 в обліку ТОВ “ООЕК” рахується дебіторська заборгованість ТУ ДСА України в Одеській області в сумі 173 550,60 грн, яка в обліку і звітності ТУ ДСА України в Одеській області станом на 01.01.2023 не рахувалась та в органах Казначейства зобов`язання щодо погашення зазначеної заборгованості зареєстровані не були. В січні 2023 року ТОВ “ООЕК” виставило ТУ ДСА України в Одеській області рахунок на оплату електричної енергії за грудень 2022 року на суму 173 550,60 грн., а ТУ ДСА України в Одеській області оплатило його, зазначивши в платіжних документах що розрахунки проведені за іншим договором, а саме за договором від 30.12.2022 № 152-22. Оплачена платіжною інструкцією від 20.01.2023 №21 заборгованість в сумі 173 550,60 грн. відображена в обліку і звітності ТУ ДСА України в Одеській області як витрати 2023 року за договором від 30.12.2022 №152-22, що є порушенням статті 193 ГК України, частини 6 статті 45 БК України, абзацу 6 статті 4, частини 1 та частини 5 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підпункту 3.1 пункту 3 розділу III Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 135 “Витрати”, абзацу 1 пунктів 2.4, 2.5 та 2.16 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.1995 № 88, про що зазначено в акті ревізії.
Відповідно до частини 1 статті 3 БК України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Відповідно до абзацу 6 статті 4 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 розділу III Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 135 “Витрати”, витрати, пов`язані із виконанням суб`єктом державного сектору своїх повноважень, визначених законодавством, визнаються одночасно із збільшенням зобов`язання. 
Виходячи з наведеного, контролюючий орган зазначає, що витрати на оплату електричної енергії, спожитої в грудні 2022 року, є витратами 2022 року і мають бути здійснені за рахунок кошторису на 2022 рік.
Під час ревізії надані пояснення відповідальної особи про те, що в грудні 2022 року ТУ ДСА в Одеській області рахунок та акт приймання – передавання товарної продукції від ТОВ “ООЕК” не отримувало, у зв`язку з чим кредиторська заборгованість не була зареєстрована відповідно. В січні 2023 року ТУ ДСА в Одеській області отримано Акт 40-87 від 19.01.2023 про прийняття електроенергії на загальну суму 173 550,60 грн. відповідно до договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №152-22 від 30.12.2022, який, в свою чергу, зареєстровано та проведено оплату в січні 2023 року (копія акту надається). Запит та пояснення наведені у додатку 100 до акта. 
Окрім цього, ТУ ДСА посилається на те, що організація бухгалтерського обліку в здійснюється на підставі Положення про організацію бухгалтерського обліку, затвердженого наказом територіального управління від 08.11.2017 №106-з, згідно пункту 7 якого підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 
З приводу цього варто зазначити, що оплата ТОВ “ООЕК” спожитої в грудні 2022 року електричної енергії, зокрема в сумі 173 550,23 грн., здійснена відповідно до Рахунку №40-87 за спожиту електричну енергію та Акту 40-87 про прийняття-передавання товарної продукції від 19.01.2023, тобто на підставі отриманих від постачальника первинних документів.
Таким чином, слід констатувати, що оплата за фактично отриману та спожиту електричну енергію в сумі 173 550,23 грн. здійснена на підставі отриманих від ТОВ “ООЕК” первинних документів, зокрема рахунку та акту, та є правомірною.
Контролюючий орган указує, що під час зустрічної звірки в ТОВ “ООЕК” встановлено, що рахунок – 40-87/1 від 06.01.2023 за спожиту електроенергію на загальну суму 173 550,60 грн виставлений за грудень 2022 року за договором про закупівлю електричної енергії у постачальника від 01.02.2022 № 45-22. У зв`язку з наведеним Держаудитслужба вважає, що заподіяні втрати фінансових ресурсів (активів) на суму 172 550,23 грн.
Такі твердження Держаудитслужби є помилковими, оскільки у даному випадку йдеться про оплату за спожиту електроенергію на суму 173 550,60 грн. і спірною є не визначена сума, а період відображення її в бухгалтерському обліку. Оскільки сам факт витрат на оплату за спожиту електроенергію не заперечується, то вимога про відшкодування збитків у вигляді цієї суми є безпідставною, що свідчить про протиправність пункту 7 Вимоги Держаудитслужби.

Стосовно правомірності пункту 8 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування втрат, заподіяних внаслідок завищення вартості спожитого газу ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” належного документального підтвердження на загальну суму 298 140,21 грн. відповідно до норм статей 610-625 ЦК України та статей 193, 199, 218 ГК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, контролюючий орган пропонує розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 298 140,21 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
За висновком Держаудитслужби, в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції станом на 25.11 2020), п.п. 4.1.1 п. 4.1, п. 4.2, 11. 4.4 Договору на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими, №008213(2021)-Т від 25.01.2021, укладеного ТУ ДСА в Одеській області з ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ”, без належного документального підтвердження щодо коливання цін на ринку природного газу у бік збільшення на перевищення гранично допустимого розміру підвищення ціни за одиницю товару, безпідставно збільшено ціну за 1 000,0 куб. м природного газy 36 390,00 грн з ПДВ до 11 774,88 гри з ПДВ (або на 84,27%), що призвело до завищення вартості спожитого природного газу в період січень квітень 2021 року на загальну суму 298 140,21 грн, яку сплачено в повному обсязі, що призвело до втрат фінансових ресурсів на відповідну суму. 
ТУ ДСА заперечуючи висновки контролюючого органу указує, що отримало від ТОВ “ОДЕСАГАЗПОСТАЧАННЯ” листи-повідомлення та документи про рівень середньозважених цін на природний газ, якими обґрунтовано зміну ціни за 1 тис. куб.м природного газу більше ніж 10%, у зв`язку з чим сторонами укладені додаткові угоди до Договору №008213(2021)-Т від 25.01.2021.
З приводу наведеного порушення варто зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
За результатами проведення процедури закупівлі відкриті торги (номер оголошення – UA-2020-11-25-001574-с) між ТУ ДСА в Одеській області (Споживач) з ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” (Постачальник) 25.01.2021 укладений договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими №008213 (2021)-Т (далі – Договір від 25.01.2021). Згідно з пунктом 4.4 загальна вартість цього договору становить 1 661 400,00 грн з ПДВ. Ціна за 1 000,0 куб. м природного газу становить 6 390,00 грн з ПДВ та включає в себе вартість природного газу, компенсацію вартості послуг замовленої потужності, що сплачується Постачальником Оператору ГTC. Абзацом 3 пункту 4.2 Договору від 25.01.2021 передбачено, що відповідно до статті 36 Закону України “Про публічні закупівлі” істотні умови Договору можуть змінюватися у випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (варто зазначити, що можливість змінювати істотні умови договору про закупівлю передбачено ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”). Відповідно до п.п. 4.1.1 п. 4.1 Договору від 25.01.2021 ціна на природний газ може змінюватися після надходження відповідного листа від Постачальника з наявними документальними обґрунтуваннями коливання ціни на ринку. Таке звернення розглядається Споживачем протягом 30 календарних днів, після чого приймається рішення про задоволення / відхилення такої зміни ціни. Змінений тариф застосовується з моменту підписання додаткової угоди. 
У період дії договору, ТОВ “ОДЕСАГАЗПОСТАЧАННЯ” на адресу ТУ ДСА в Одеській області скеровані листи-повідомлення та документи про рівень середньозважених цін на природний газ, якими обґрунтовано зміну ціни за 1 тис. куб.м природного газу більше ніж 10%. 
Згідно з ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати від 04.01.2021 №1769/20, приведена вартість (з ПДВ) природного газу за 1000 куб. м на європейських хабах до кордону України станом на 21.12.2020 становить 8059,31 грн – 8323,66 грн, станом на 04.01.2021 – 9110,07 грн – 10045,99 грн.
Згідно з ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати від 05.01.2021 №1753/20, ціна (з ПДВ) природного газу за 1000 куб. м регіональних постачальників у грудні 2020 року становить 8 820,00 грн – 8 849,89 грн, у січні (станом на 04) 2021 року – 9 900,00 грн – 9 960,00 грн, коливання ціни між вказаними періодами +11,87 % - + 12,93%.
Згідно з ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати від 21.01.2021 №125/21, ціна(з ПДВ) природного газу за 1000 куб. м регіональних постачальників у грудні 2020 року становить 5 400,00 грн – 9 300,00 грн, у січні (станом на 20) 2021 року – 8 250,00 грн – 10 363,89 грн, коливання ціни між вказаними періодами + 7,69 % - + 30,39 %. 
Згідно з ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати від 05.02.2021 №289/21, середньозважена ціна (з ПДВ) місячного ресурсу на ТБ “Українська енергетична біржа” природного газу за 1000 куб. м станом на 29.01.2021 (ресурсу січня 2021 року) становить 7 924,65 грн, станом на 03.02.2021 (ресурсу лютого 2021 року) – 8205,49 грн. 
Згідно з ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати від 09.02.2021 №309/2, ціна (з ПДВ) природного газу за 1000 куб. м регіональних постачальників у січні 2021 року становить 8 250,00 грн – 9 960,00 грн, у лютому (станом на 08) 2021 року – 8 500,00 грн – 9 960,00 грн, коливання ціни між вказаними періодами 0,00 % - + 6,78 %.
Керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, п. 4.1, п. 4.2, п. 11.4 Договору від 25.01.2021, у зв`язку зі зміною ціни природного газу на внутрішньому ринку України, між ТУ ДСА в Одеській області та ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” укладено сім додаткових угод до Договору № 008213 (2021)-Т від 25.01.2021. 
Як пояснює ТУ ДСА, документами про рівень середньозважених цін на природний газ у 2021 році за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2021 року (зростання цін на ринку газу) є: 
-до Додаткової угоди від 10.02.2021 № 1, на підставі якої з 25.01.2021 підвищено ціну за 1 000,0 куб. м. природного газу з 6 390,00 грн з ПДВ до 7 028,22 грн з ПДВ, підставою внесення зміни у п.п.4.1.1 розділу 4 “Вартість договору та порядок проведення розрахунків”, слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” №5.0-12 “Щодо зміни істотних умов Договору”, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №1769/20 складена 04 січня 2021 року, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №1753/20 складена 05.01.2021. 
-до Додаткової угоди від 11.02.2021 № 2, на підставі якої з 26.01.2021 підвищено ціну за 1 000,0 куб. м. природного газу з 7 028,22 грн з ПДВ до 7 730,22 грн з ПДВ підставою внесення зміни у пп.4.1.1 розділу 4 “Вартість договору та порядок проведення розрахунків”, слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” №5.0-12 “Щодо зміни істотних умов Договору”, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №125/21 складена 21.01.2021. 
-до Додаткової угоди від 15.02.2021 № 3, на підставі якої з 27.01.2021 підвищено ціну за 1 000,0 куб. м. природного газу з 7 730,22 грн з ПДВ до 8 502,36 грн, слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати. 
-до Додаткової угоди від 18.02.2021 № 4, на підставі якої з 01.02.2021 підвищено ціну за 1 000,0 куб. м. природного газу з 8 502,36 грн з ПДВ до 9 054,96%грн з ПДВ, підставою внесення зміни у пп.4.1.1 розділу 4 “Вартість договору та порядок проведення розрахунків”, слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” №5.0- 12/0836-т від 11 лютого 2021 року “Щодо зміни істотних умов Договору”, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №289/21 складена 05.02.2021 відповідно до якої середньозважена ціна газу по всіх умовах оплати (з ПДВ) за січень (станом на 29.01.2021) складала 7924,65 грн/1000 куб.м. за лютий (станом на 03.02.2021) складала 8205,49 грн/1000 куб.м. ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №309/21 складена 09.02.2021, згдно якої рівень цін на внутрішньому ринку України по постачанню природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарської діяльності вартість природного газу становила від 8250,00 грн/1000 куб.м до 9960,00 грн/1000 куб.м. 
-до Додаткової угоди від 18.05.2021 № 5, на підставі якої з 01.05.2021 підвищено ціну за 1 000,0 куб. м. природного газу з 9 054,96 грн з ПДВ до 9 958,62 грн з ПДВ, підставою внесення зміни у пп.4.1.1 розділу 4 “Вартість договору та порядок проведення розрахунків”, слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” №5.0- 12/1791-т від 06 травня 2021 року “Щодо зміни істотних умов Договору”, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №1046/21 складена 05.05.2021. 
-до Додаткової угоди від 16.06.2021 № 6, на підставі якої з 01.06.2021 підвищено ціну за 1 000,0 куб. м. природного газу з 9 958,62 грн з ПДВ до 10 953,42 грн, підставою внесення зміни у пп.4.1.1 розділу 4 “Вартість договору та порядок проведення розрахунків”, слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” №5.0-12/2151-т від 10 червня 2021 року “Щодо зміни істотних умов Договору”, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №1262/21 складена 02 червня 2021 року, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати №1290/21 складена 04.06.2021. 
-до Додаткової угоди від 27.07.2021 № 7, на підставі якої з 01.07.2021 підвищено ціну за 1000,0 куб. м. природного газу з 10 953,42 грн з ПДВ до 11 774,88 грн з ПДВ,- слугував лист ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ”, ЦІНОВА ДОВІДКА Харківської торгово-промислової палати.
Проте вищезазначені довідки Харківської торгово-промислової палати, які стали підставою для внесення змін до Договору від 25.01.2021 додатковими угодами: 25.01.2021 № 1, від 11.02.2021 № 2, від 15.02.2021 № 3, від 18.02.2021 № 4, та, відповідно, для підвищення ціни за 1000 куб. м природного газу, на переконання контролюючого орга ну, не могли бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін на ринку природного газу у бік збільшення ані у період з моменту укладання цього договору до моменту укладання додаткової угоди (та у подальшому з моменту укладання попередньої додаткової угоди до моменту укладання наступної додаткової угоди), ані у період з моменту укладання цього договору до моменту застосування нової зміненої ціни за одиницю товару (та у подальшому з моменту застосування попередньої зміненої ціни до моменту застосування наступної зміненої ціни), оскільки змінювались ціни за одиницю товару без дотримання чіткого послідовного порядку зміни ціни, періоди для дослідження обирались на власний розсуд, аналізувались періоди до моменту укладання договору, а також ціни на різних ринках природного газу (ціни на європейських хабах, ціни регіональних постачальників, середньозважені ціни місячного ресурсу на ТБ “Українська енергетична біржа”), не враховувались показники коливання цін за періоди, що були підставою для здійснення попередніх змін. Сторони визнають, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання.
ТУ ДСА указує, що ним були враховані роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", що міститься у листі від 07.04.2015 №3302-05/11398- 07, яким встановлено, що внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. На час укладення Додаткових угод до договору сторони вважали, що надане постачальником документальне підтвердження є належним обґрунтуванням, оскільки надана до листа цінова довідка підтверджувала коливання цін на ринку у бік збільшення.
Контролюючий орган посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №908/653/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22 щодо нікчемності додаткових угод, якими сторони істотно збільшили ціну на товар після проведення процедури його публічної закупівлі, зокрема, зазначено, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод). 
Варто зазначити, що предметом позову у цих справах було питання правомірності додаткових угод до договорів про закупівлю, що укладені за Законом України “Про публічні закупівлі” (в редакції, що діяла з 19.04.2020 до 26.06.2021).
Слід зазначити про обґрунтованість зауважень Держаудитслужби щодо необхідності дотримання встановленого законом порядку зміни ціни за договором про закупівлю, у т.ч. щодо зміни ціни за 1 000,0 куб. м природного газy виключно на підставі документального підтвердження щодо коливання цін на ринку природного газу у бік збільшення на перевищення гранично допустимого розміру підвищення ціни за одиницю товару.
ТУ ДСА стверджує, що під час укладання додаткових угод до Договору від 25.01.2021 сторонами цього договору враховані коливання цін на ринку у бік збільшення. 
Оцінюючи наведені аргументи слід виходити з того, що питання стосовно обґрунтованості коливання цін на ринку природного газу у бік збільшення виходить за межі повноважень адміністративного суду.
На підставі викладеного, вирішуючи спірні правовідносини в межах публічно-правового спору адміністративний суд не надає оцінку правомірності укладання між ТУ ДСА в Одеській області та ТОВ “ОДЕСАГАЗПОСТАЧАННЯ” Додаткових угод до Договору № 008213 (2021)-Т від 25.01.2021 щодо зміни ціни за 1 тис. куб.м природного газу, оскільки це є компетенцією суду господарської юрисдикції.
Пунктом 50 Порядку №550 передбачає, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю наділені повноваженнями, зокрема, щодо порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства.
Тобто, належною вимогою Держаудитслужби до ТУ ДСА має бути вимога про зобов`язання звернутися до суду з позовом до ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” про визнання відповідних додаткових угод недійсними. 
Натомість, пункті 8 Вимоги №151508-14/529-2024 містить вимогу забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок завищення вартості спожитого газу ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ”, на загальну суму 298 140,21 грн.
Тобто, до вирішення питання щодо законності зміни ціни за 1 тис. куб.м природного газу за Договором № 008213 (2021)-Т від 25.01.2021, внаслідок укладення додаткових угод, контролюючий орган передчасно вимагає відшкодування шкоди.
Водночас, як встановлено судами, після проведення ревізії та вручення Вимоги № 151508-14/529-2024, рішенням Господарського суду Одеської області від 01.07.2024 у справі №916/1326/24, що набрало законної сили, задоволено позов ТУ ДСА в Одеській області (ТУ ДСАУ) до ТОВ "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 298140,22 грн.
Визнано недійсними Додаткову угоду від 10.02.2021 № 1, Додаткову угоду від 11.02.2021 № 2, Додаткову угоду від 15.02.2021 № 3, Додаткову угоду від 18.02.2021 № 4, Додаткову угоду від 18.05.2021 № 5, Додаткову угоду від 16.06.2021 № 6, Додаткову угоду від 27.07.2021 № 7, до Договору від 25.01.2021 №008213 (2021)-Т на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими, укладеного між ТУ ДСА в Одеській області та ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ”, в частині збільшення ціни за розрахункову одиницю товару, понад 10 відсотків від договірної ціни.
Стягнуто з ТОВ “ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” на користь ТУ ДСА в Одеській області, надлишково сплачені кошти в сумі 298 140,22 грн. 
За таких обставин, слід констатувати, що пункт 8 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024 є протиправним та підлягає скасуванню оскільки по-перше, на момент складення Вимоги №151508-14/529-2024 зобов`язання щодо відшкодування за пунктом 8 були передчасними; а по-друге, на час розгляду цієї справи питання щодо відшкодуванням 298 140,21 грн. вирішені у межах розгляду господарського спору у справі №916/1326/24.

Щодо правомірності пункту 11 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок безпідставного завищення вартості поставлених пелет з деревини ТОВ “РАЙК” на загальну суму 10 589,73 грн відповідно до норм статей 610-625 ЦК України та статей 193, 199, 218 ГК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, контролюючий орган пропонує розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 10 589,73 грн .з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
За висновком Держаудитслужби, на порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, без належного документального підтвердження щодо коливання цін у бік збільшення на ринку пелет з деревини, сторонами договору від 05.11.2021 № 177-21, укладеного ТУ ДСА в Одеській області з ТОВ “РАЙК” щодо закупівлі паливних пелет з деревини кількістю 24 тонни загальною вартістю 11759976,00 грн, при внесенні змін до нього додатковою угодою від 22.11.2021 № 1 безпідставно збільшено ціну на пелети з деревини за тонну з 4 899,99 грн до 5 385,09 грн, що призвело до завищення вартості поставлених пелет з деревини в кількості 21,83 т (згідно з видатковою накладною ТОВ “РАЙК” від 22.11.2021 № PH-0000038), яку сплачено в повному обсязі, чим завдано втрат ТУ ДСА в Одеській області на загальну суму 10 589,73 грн. 
ТУ ДСА не погоджується з наведеними висновками посилаючись на те, що дії щодо укладання Додаткової угоди №1 від 22.11.2021 до договору з ТОВ “РАЙК” є правомірними, оскільки здійснювались з документальним підтвердженням щодо коливання цін у бік збільшення на ринку пелет з деревини. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Згідно обставин справи, за результатами проведеної процедури відкритих торгів (оголошення - UА- 2021-09- 22-003075-е) між ТУ ДСА та ТОВ “РАЙК” укладений Договір від 05.11.2021 № 177-21 щодо закупівлі паливних пелет з деревини кількістю 24 тонни загальною вартістю 117 599,76,00 грн. Ціна тонни товару становить 4 899,99 грн (Одиниця товару – 1 тонна). 
У період дії вказаного Договору, до ТУ ДСА надійшов лист ТОВ “РАЙК” від 16.11.2021 № 01/16/11 з повідомленням про підвищення ціни за одиницю товару на 9,9% у зв`язку із суттєвим підвищенням цін на пелети з деревини. Підвищення ціни вмотивовано та документально підтверджено експертним висновком № ОИ-470 Запорізької торгово-промислової палати. 
Згідно із експертним висновком від 10.11.2021 № ОИ-470 Запорізької торгово-промислової палати, на ринку твердого палива України станом на 09.11.2021 середньоринкова вартість пелет з деревини становить 6 915 грн (з ПДВ) за тонну.
Таким чином, ТУ ДСА пояснює, що документальним підтвердженням щодо коливання цін у бік збільшення на ринку пелет з деревини є лист ТОВ “РАЙК” та Експертний висновок №ОИ-470 Запорізької торгово-промислової палати. 
З огляду на наведене, між ТУ ДСА в Одеській області (Покупець) з ТОВ “РАЙК” (Постачальник) укладено Додаткову угоду від 22.11.2021 № 1 до Договору від 05.11.2021 № 177-21, якою у зв`язку із збільшенням ціни товару на ринку, з 16.11.2021 збільшено ціну за одиницю товару до 5 385,09 грн (9,9%) та зменшено його кількість до 21,83 тонни.
Контролюючий орган вважає, що експертний висновок від 10.11.2021 № ОИ-470 Запорізької торгово-промислової палати не міг бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін на ринку пелет з деревини у бік збільшення, оскільки визначає лише середньоринкову вартість пелет з деревини станом на 09.11.2021, а не коливання цін на ринку твердого палива у період з моменту укладання договору від 05.11.2021 № 177-21 до моменту укладання додаткової угоди від 22.11.2021 № 1 (або моменту отримання пропозиції про її укладання (моменту застосування нової зміненої ціни). Отже, на порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, без належного документального підтвердження щодо коливання цін у бік збільшення на ринку пелет з деревини, сторонами договору від 05.11.2021 №177-21 при внесенні змін до нього додатковою угодою від 22.11.2021 №1 безпідставно збільшено ціну на пелети з деревини за тонну з 4 899,99 грн до 5 385,09 грн, що призвело до завищення вартості поставлених пелет з деревини в кількості 21,83 т (згідно з видатковою накладною ТОВ “РАЙК” від 22.11.2021 № РН-0000038) на загальну суму 10 589,73 грн (21,83 т х (5385,09 грн – 4 899,99 грн)), яка сплачена в повному обсязі, чим завдано втрат ТУ ДСА в Одеській області на відповідну суму.
ТУ ДСА вказує, що ним враховані роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", що міститься у листі від 07.04.2015 №3302-05/11398- 07. Вказаним роз`ясненням встановлено, що внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Однак зазначені роз`яснення також не містять конкретизації щодо вимог до документів які можуть бути таким “обґрунтуванням та документальним підтвердженням”. 
Варто зазначити, що вимоги контролюючого органу щодо необхідності дотримання встановленого законом порядку зміни ціни за договором про закупівлю, у т.ч. щодо документального підтвердження щодо коливання цін на ринку пелет з деревини у бік збільшення.
Як стверджує ТУ ДСА на час укладення Додаткової угоди №1 сторони вважали належним обґрунтуванням надане постачальником документальне підтвердження у вигляді експертного висновку № ОИ-470 Запорізької торгово-промислової палати, оскільки наданий висновок підтверджував коливання цін на ринку пелет з деревини у бік збільшення. В ньому йшлось про середньо-ринкову вартість пелет з деревини станом на 09.11.2021, яка, за своєю суттю, враховує коливання цін на ринку вугілля у період з моменту укладання договору від 05.11.2021 № 177-21 до моменту укладання додаткової угоди від 22.11.2021 №1 та є узагальнюючою величиною.
Оцінюючи наведені аргументи слід виходити з того, що питання стосовно обґрунтованості коливання цін на ринку природного газу у бік збільшення виходить за межі повноважень адміністративного суду.
На підставі викладеного, вирішуючи спірні правовідносини в межах публічно-правового спору адміністративний суд не надає оцінку правомірності укладання між ТУ ДСА України в Одеській області (Покупець) та ТОВ “РАЙК” (Постачальник) Додаткової угоди №1 від 22.11.2021 до Договору від 05.11.2021 № 177-21, відповідно до якої у зв`язку із збільшенням ціни товару на ринку з 16.11.2021 збільшено ціну за одиницю товару до 5 385,09 грн (9,9%) та зменшено його кількість до 21,83 тонни, оскільки це є компетенцією суду господарської юрисдикції.
Пунктом 50 Порядку №550 передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю наділені повноваженнями, зокрема, щодо порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства.
Тобто, належною вимогою Держаудитслужби до ТУ ДСА могла бути вимога про зобов`язання звернутися до суду з позовом до ТОВ “РАЙК” про визнання відповідних додаткових угод недійсними. 
Натомість, у пункті 11 Вимоги № 151508-14/529-2024 контролюючий орган вимагав забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок безпідставного завищення вартості поставлених пелет з деревини ТОВ “РАЙК” на загальну суму 10 589,73 грн.
Тобто, до вирішення питання щодо законності зміни вартості поставлених пелет з деревини за Договором від 05.11.2021 № 177-21, внаслідок укладення Додаткової угоди №1 від 22.11.2021, контролюючий орган передчасно вимагав відшкодування шкоди.
З огляду на наведене слід констатувати, що пункт 11 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024 є протиправним та обґрунтовано скасований судом першої інстанції, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не скасовують. 

Стосовно правомірності пункту 12 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування на користь державного бюджету втрат, заподіяних внаслідок зайвої оплати згідно актів наданих послуг ДП “ІСС” послуг з доставки судових повісток на загальну суму 8 275,44 грн відповідно до норм статей 610-625 ЦК України та статей 193, 199, 218 ГК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості у судовому порядку, контролюючий орган пропонує розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) на суму 8 275,44 грн з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпПУ.
Згідно висновку Держаудитслужби, в порушення п. 3.4 та п. 3.5 договору про закупівлю від 12.04.2023 № 69-23, ч. 1 ст. 224 ГК України та ч. 1 ст. 526, ст. 629 ЦК України, ч. 1, ч. 5 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та п. 3.1 Положення 9 про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 05 1995 № 88, внаслідок внесення недостовірних даних (кількість повідомлень) до первинних облікових документів (актів наданих послуг) не підтверджено у повному обсязі господарські операції (послуги з доставки судових повісток), що призвело до проведення ТУ ДСА в Одеській області зайвих виплат внаслідок завищення обсягу наданих ДП “ІСС” послуг на загальну суму 8 275,44 грн. 
Однак, як вбачається з позовних вимог, ТУ ДСА не погоджується з наведеними висновками в частині фінансових втрат на суму 1658,00 грн., з позицією якого погодився суд першої інстанції огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 затверджене Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.
Відповідно до пункту 2.1 цього Положення, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно з пунктом 2.14 Положення №88, первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Згідно з пунктом 2.15 Положення №88, у разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.
Згідно матеріалів справи, проведеною вибірковою ревізією встановлено, що в періоді, який підлягав ревізії, між ТУ ДСА в Одеській області та ДП “Інформаційні судові системи” (далі – ДП “ІСС”) укладено договори на закупівлю послуг з інформатизації (послуги з забезпечення доставки Абонентам судових повісток в електронному вигляді) від 12.04.2023 № 69-23, від 27.12.2022 № 151-22. Оплата проводилася на підставі актів приймання-передачі послуг.
Під час ревізії на підставі запиту від 20.11.2023 № 7 “К” була отримана інформація від загальних місцевих судів Одеської області щодо кількості надісланих та доставлених повідомлень по судах, сформованих за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (“Д-3”). Проведеною звіркою інформації по кількості доставлених повідомлень (SMS)-повісток в розрізі судів згідно акту наданих послуг ДП “ІСС” (Договір № 69-23 про закупівлю послуг з інформатизації (послуги з забезпечення доставки Абонентам судових повісток в електронному вигляді) від 12.04.2023) та даних Звіту про доставлені електронні повідомлення по судах, сформованих в комп`ютерній програмі для автоматичного документообігу загального суду “Д-3”, за період 01.02.2023 по 30.04.2023 були встановлені окремі відхилення, а саме встановлене завищення вартості наданих послуг ДП “ІСС” внаслідок зайвого включення кількості SMSсегментів та повідомлень надісланих системою “Вайбер” до актів наданих послуг, зокрема: в лютому 2023 року зайво включено 830 SMS-сегментів на суму 498,0 грн та 409 повідомлень системою “Вайбер” на суму 441,72 грн; в березні 2023 року зайво включено 786 SMS-сегментів на суму 471,6 грн та 229 повідомлень системою “Вайбер” на суму 247,32 грн; в квітні 2023 року зайво включено 8949 SMS-сегментів на суму 5 369,4 грн та 1155 повідомлень системою “Вайбер” на суму 1 247,4 грн.
У зв`язку з викладеним, контролюючий орган зробив висновок про те, що внаслідок внесення недостовірних даних (кількість повідомлень) до первинних облікових документів (актів наданих послуг) не підтверджено у повному обсязі господарські операції (послуги з доставки судових повісток), що призвело до проведення ТУ ДСА України в Одеській області зайвих виплат внаслідок завищення обсягу наданих ДП “ІСС” послуг на загальну суму 8 275,44 грн, чим завдано фінансових втрат ТУ ДСА в Одеській області. 
У свою чергу, ТУ ДСА вказує, що звернулось з листом до ДП “ІСС” щодо висновків ревізії й у відповідь отримало лист від 02.02.2024 за №627/2/02-00, та лист №974/2/16-30-24 від 20.02.2024, яким повідомлено, що для підтвердження достовірності даних в сформованих Звітах щодо відправлення судових повісток за допомогою СМС/Вайбер по даним автоматизованої системи документообігу суду (АСДС) (далі – Звіт) та актах приймання-передачі наданих послуг за період з 01.02.2023 по 30.04.2023 засобами центральної бази даних АСДС, ДП “ІСС” встановлено, що в лютому та березні 2023 року кількість повідомлень, що включено до акту приймання-передачі наданих послуг, є правильними. 
ДП “ІСС” зазначає, що причиною розбіжності відомостей, про яку зазначено Держаудитслужбою, щодо кількості наданих послуг з 01.02.2023 по 31.03.2023 за результатами перевірки стало невірне формування судами звітів в даний період, що були надані під час аудиту. Встановлена причина невірного формування судами звітів.
Таким чином, контролюючим органом отримано неналежну (помилкову) первинну інформацію для ведення розрахунку на суму 1658,00 грн. 
Щодо встановлених розбіжностей в кількості доставлених повісток за квітень 2023 в сумі 6 616,80 грн., ДП “ІСС” зобов`язалось повернути кошти за договором від 12.04.2023 №69-23 про закупівлю послуг з інформатизації (послуги з забезпечення доставки Абонентам судових повісток в електронному вигляді).
За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування пункту 12 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024 в частині фінансових втрат на суму 1658,00 грн. оскільки викладеними вище обставинами підтверджується, що дії ТУ ДСА щодо оплати ДП “ІСС” послуг за лютий та березень 2023 року за актами приймання-передачі наданих послуг в сумі 1658,00 грн. є правомірними.

Стосовно правомірності пункту 14 Вимоги № 151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130 КЗпПУ на користь ТУ ДСА в Одеській області заподіяних втрат активів внаслідок відсутності документального підтвердження використання бензину на суму 7779,37 грн. та врахувати право осіб, які вчинили зазначене порушення, відшкодувати заподіяну шкоду відповідно до ч. 5 ст. 130 КЗпПУ та добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
Відповідно до висновку Держаудитслужби, в порушення частин 1, 8 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” в 2021, 2022 та в період з 01.01.2023 по 30.06.2023, водіями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 місцевих загальних судів Одеської області та водієм ОСОБА_10 ТУ ДСА в Одеській області, внаслідок списання паливно-мастильних матеріалів на роботу службових автомобілів, наявність бензину якого на дату виїзду не підтверджено документально, проведене необґрунтоване списання паливно-мастильних матеріалів в кількості 256,92 літра, що призвело до зайвих витрат коштів державного бюджету на загальну суму 7 779,37 грн.
Держаудитслужба вважає, що сума 7779,37 грн. виникла за необґрунтоване списання паливно-мастильних матеріалів в кількості 256,92 літра: за 2021 рік – 138,22 літра на суму 2836,27 грн; за 2022 рік – 53,42 літра на суму 1 613,82 грн; за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 – 65,28 літра на суму 3 329,28 гривні. Зазначене наведено у додатку 94 до Акта “Витрачання виробничих запасів (бензин А-95), згідно подорожніх листів та первинних документів” (додається) та Акті (стор.137).
ТУ ДСА заперечуючи такий висновок стверджує що не допускало необґрунтованого списання паливно-мастильних матеріалів, а розбіжності щодо списання паливно-мастильних матеріалів у 2021 році – 138,22 літра на суму 2836,27 грн. пояснюються наступним.
Під час перевірки контролюючий орган не врахував факт фактичної заправки автомобіля згідно подорожніх листів у зв`язку з невірним зазначенням дати видачі талонів в накладних №5 від 16.01.2021, №10 від 04.02.2021, №71 від 21.09.2021. Фактична дата видачі накладної та талонів є 11 січня 2021 р. Однак, технічна помилка в накладній №5 від 16.01.2021 щодо зазначення дати в документі - “ 16.01.2021” замість вірного - “ 11.01.2021” стала підставою для неврахування Держаудитслужбою списання палива відповідно до подорожніх листів від 11.01.2021 №256120, від 12.01.2021 № 256121, від 15.01.2021, №256122 на 27,62 л. на суму 566 грн.76 коп. (наведено в додатку №94 до Акту, що додається та таблиці Витрачання бензину А95 за фактичними даними, що додається). 
Також, фактична дата видачі накладної та талонів є 01.02.2021,.однак, технічна помилка в накладній №10 від 04.02.2021 щодо зазначення дати в документі - “04.02.2021” замість вірного - “ 01.02.2021”, стала підставою для неврахування Держаудитслужбою списання палива відповідно до подорожніх листів від 01.02.2021 №200117, від 02.02.2021 № 200118, від 03.02.2021 №200119, від 04.02.2021 №200120, від 05.02.2021 №200121, від 25.02.2021 №20135, від16.02.2021 №20136, всього на 71,13 л. на суму 1459,59 грн. (наведено в додатку №94 до Акту, що додається та таблиці Витрачання бензину А95 за фактичними даними, що додається). 
Також, фактична дата видачі накладної та талонів є 01.09.2021, однак, технічна помилка в накладній №71 від 21.09.2021 щодо зазначення дати в документі - “ 21.09.2021” замість вірного - “ 01.09.2021”, стала підставою для неврахування Держаудитслужбою списання палива відповідно до подорожніх листів від 01.09.2021 №200560, від 03.09.2021 №200561, від 04.09.2021 №200562, від 20.09.2021 №200563, від 23.09.2021 №200566, всього на 39,47 л. на суму 809,92 грн. (наведено в додатку №94 до Акту, що додається та таблиці Витрачання бензину А95 за фактичними даними, що додається). 
В ході перевірки заступником відділу планово-фінансової діяльної ТУ ДСА ОСОБА_4 надана доповідна, в якій підтверджено факт технічної помилки та невірного зазначення дати видачі талонів в накладних (копія доповідної додається). 
Таким чином, за 2021 рік підтверджується списання паливно-мастильних матеріалів на суму 2836,27 грн. (2836,27 грн.=566 грн.76 коп + 1459 грн. 59 коп + 809 грн. 92 коп.).
Щодо списання паливно-мастильних матеріалів у 2021 році – 53,42 літра на суму 1 613,82 грн. слід зазначити, що контролюючий орган не взяв до уваги факт фактичної заправки автомобіля згідно подорожніх листів у зв`язку з невірним написанням дати видачі талонів в накладної №48 від 04.07.2022. Фактична дата видачі накладної та талонів є 01.07.2022. Однак, технічна помилка в накладній №48 від 04.07.2022 щодо зазначення дати в документі - “ 04.07.2022” замість вірного - “ 01.07.2022”, стала підставою для неврахування Держаудитслужбою списання палива відповідно до подорожніх листів від 01.07.2022 №16122, від 22.07.2022 №161665, від 25.07.2022 №161663, від 28.07.2022 № 161666, всього на 39,82 л., на суму 1202,96 грн.(наведено в додатку №94 до Акту, що додається та таблиці Витрачання бензину А95 за фактичними даними, що додається). 
В ході перевірки заступником відділу планово-фінансової діяльної ТУ ДСА ОСОБА_4 надано доповідну, в якій підтверджено факт технічної помилки та невірного зазначення дати видачі талонів в накладних (копія доповідної додається). 
Також, Держдаудитслужбою помилково не врахувано наявність чека №9711 за 02.03.2022, що стало підставою для неврахування Держаудитслужбою списання палива відповідно до подорожніх листів від 02.03.2022 №238980, від 23.03.2022 №238986, всього на 8,00 л. на суму 241,68 грн.. 
Також, Держдаудитслужбою не враховано виправлену під час аудиту технічну помилку в подорожніх листах легкового автомобіля від 01.04.2022 №238987 та 04.04.2022 №161604 (копії додаються та пояснення відповідальної особи), що призвело до неврахування списання палива відповідно до подорожнього листа від 01.04.2022 №238987, всього н 5,6 л, на суму 169.68 грн. 
В ході перевірки матеріально відповідальною особою ТУ ДСА ОСОБА_10 надано доповідну, в якій підтверджений наведений факт (копія доповідної додається). 
Таким чином, за 2022 рік підтверджується списання паливно-мастильних матеріалів на суму 1 613,82 грн. (1613,82 грн. = 1202 грн.96 коп+241 грн. 68 коп+169 грн. 68 коп.).
Щодо списання паливно-мастильних матеріалів за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 – 65,28 літра на суму 3 329,28 грн. варто зазначити, що контролюючим органом не враховано, що водій автомобіля здійснив заправку авто всього на 70 л. на суму 3570 грн. 30.03.2023 та 31.03.2023 (№ 3956, №4050), однак подорожній лист та відповідні чеки несвоєчасно надав до відділу планово-фінансової діяльності ТУ ДСА в термін до 31.03.2023 (звітній період), у зв`язку з захворюванням на “Ковід-19”. Несвоєчасність надання двох вищезазначених подорожніх листів стала підставою для неврахування Держаудитслужбою списання палива за 13 подорожніми листами (№ 711841-711853) за квітень 2023 року всього на 65,28 л. на загальну суму 3329,28 грн. 
В ході перевірки матеріально відповідальною особою ТУ ДСА ОСОБА_10 надано доповідну, в якій підтверджено наведений факт (копія доповідної додається).
За таких обставин ТУ ДСА стверджує, що дії щодо списання паливно-мастильних матеріалів на суму 7,78 тис. грн. були правомірними.
Держаудитслужба вказує, що проведеною ревізією встановлені випадки списання по подорожнім листам водіями ТУ ДСА в Одеській області, Приморського та Київського судів паливно-мастильних матеріалів у 2021, 2022 та січень-червень 2023 року, які фактично на дату виїзду не були в наявності у матеріально відповідальних особах, та не підтверджується отримання паливно-мастильних матеріалів у вигляді талонів первинними бухгалтерськими документами та журналом обліку видачі талонів та оцінюючи наведене порушення слід зазначити таке.
За визначенням статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Як передбачено ч. 2 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 затверджене Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.
Відповідно до пункту 2.1 цього Положення, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно з пунктом 2.14 Положення №88, первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Згідно з пунктом 2.15 Положення №88, у разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.
Згідно з пунктом 3.1 Положення №88, інформація до регістрів бухгалтерського обліку переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.
Положення №88 містить окрему главу “ 4. Виправлення помилок у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку”.
Пунктом 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.11 Положення №88 передбачено, що помилки в первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, виправляються способом “червоного сторно” або додаткових бухгалтерських проведень, або коректурним способом (4.2).
Виправлення помилок у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням способу “червоного сторно” здійснюється шляхом внесення неправильного запису (кореспонденції рахунків чи суми) червоним чорнилом, пастою кулькових ручок тощо, що означає від`ємні числа, які в підсумку вираховуються. Одночасно під записом червоним кольором чорнилом, пастою кулькових ручок тощо темного кольору здійснюється другий запис із зазначенням правильної кореспонденції рахунків чи суми (4.3).
Виправлення помилок у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням коректурного способу здійснюється шляхом закреслення неправильного тексту або цифри і над закресленим надписується правильний текст або цифри. Закреслення здійснюється однією рискою так, щоб можна було прочитати виправлене (4.4).
Виправлення помилок у регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням способу додаткових бухгалтерських проведень здійснюється шляхом внесення додаткової кореспонденції рахунків на суму, яка є різницею між правильною та відображеною в цих регістрах (4.5).
Помилки в регістрах бухгалтерського обліку за минулий звітний період виправляються способом сторно. Цей спосіб передбачає складання бухгалтерської довідки, в яку помилка (сума, кореспонденція рахунків) заноситься червоним чорнилом, пастою кулькових ручок тощо або зі знаком “мінус”, а виправлення (сума, кореспонденція рахунків) заноситься чорнилом, пастою кулькових ручок тощо темного кольору. Внесенням цих даних до регістру бухгалтерського обліку у місяці, в якому виявлено помилку, ліквідується неправильний запис та відображається правильна сума і кореспонденція рахунків бухгалтерського обліку. Довідка має наводити причину помилки, посилання на документи та регістри бухгалтерського обліку, в яких допущено помилку, і підписується працівником, який склав довідку, та після її перевірки - головним бухгалтером (4.6).
Виправлення помилки у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, повинно бути обумовлено надписом “виправлено” та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення (4.7).
Виправлення вносяться до первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку в тому звітному періоді, у якому виявлені помилки (4.11).
З аналізу наведених норм законодавства про бухгалтерський облік слідує, що неістотні недоліки в первинних документах не є підставою для невизнання господарської операції, у свою чергу передбачена можливість й виправлення помилки у первинних документах. 
Контролюючий орган вказує, що в періоді, що підлягав ревізії в ТУ ДСА в Одеській області ані в Журналі обліку талонів, ані в накладних на внутрішнє переміщення ПММ виправлень помилок не здійснювалось.
Проте, як встановлено судом, під час проведення ревізії заступником відділу планово-фінансової діяльної ТУ ДСА ОСОБА_4 надано посадовій особі контролюючого органу доповідну, в якій підтверджений факт технічної помилки та невірного зазначення дати видачі талонів в накладних, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 625-626, том 6). Також, у ході перевірки матеріально відповідальною особою ТУ ДСА ОСОБА_10 надано доповідну, в якій підтверджено наведений факт (а.с. 627, том 6).
Отже, фактично контролюючому органу булі відомі причини розбіжностей щодо списання паливно-мастильних матеріалів на суму 7,78 тис. грн. 
Натомість, у пункті 14 Вимоги № 151508-14/529-2024 Держаудитслужба вимагає забезпечити відшкодування заподіяних втрат активів внаслідок відсутності документального підтвердження використання бензину на суму 7779,37 грн., що не відповідає фактичним обставинам.
З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведення понесення таких втрат, а тому пункт 14 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024 обґрунтовано визнаний протиправним та скасований.

Стосовно правомірності пункту 15 Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування, відповідно до норм статей 130 КЗпПУ, на користь ДСА в Одеській області вартості втрат активів (матеріальних цінностей), які не встановлено в наявності по результатам інвентаризації на суму 15077,00 грн. із врахуванням права осіб, які вчинили зазначене порушення, відшкодувати заподіяну шкоду відповідно до ч. 5 ст. 130 КЗпПУ та добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв.
За висновком Держаудитслужби, в порушення п. 5 розділу 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, під час вибіркової інвентаризації активів ТУ ДСА України в Одеській області між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю були встановлені розбіжності, які не підтверджені документально на момент проведення інвентаризації, що призвело до встановлення 7 одиниць активів нестач загальною первісною вартістю 15 077,00 грн. 
Відповідно до п. 5 розділу 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються:
виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів;
установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку;
виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення;
виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.
Держаудитслужбою зазначається, що під час інвентаризації складу ТУ ДСА в Одеській області станом на 11.12.2023 була встановлена нестача матеріальних цінностей, а саме телевізора “Skyworth 43E200A” інв. № 1014802404 та принтера “ML1861” інв. № 101488970.
ТУ ДСА заперечуючи такі висновки контролюючого органу посилається на те, що телевізор “Skyworth 43E200A” інв. № 1014802404 та принтер “ML1861” інв. №101488970 під час проведення інвентаризації складу ТУ ДСА в Одеській області 11.12.2023 перебували на ремонті у відповідної підрядної організації. Станом на 13.12.2023 дана техніка була повернута на склад ТУ ДСА в Одеській області, де перебуває на теперішній час. Фактична наявність цієї техніки на складі, підтверджується також записом в журналі реєстрації видачі техніки на ремонт (копія додається). Разом з цим, в Акті перевірки зазначено, що в ході проведення інвентаризації документів, які б підтверджували передачу зазначеної техніки в ремонт надано не було. ТУ ДСА не погодилось з наведеними висновками Південного офісу Держаудитслужби та повторно вказало про наявність відповідної техніки в запереченні на Акт з наданням підтверджуючих документів. Незважаючи на наведене, контролюючий орган безпідставно не врахував наданих пояснень та підтверджуючих документів, що підтверджували відсутність нестачі матеріальних цінностей на суму 15, 07 тис.грн.
ТУ ДСА наполягає на тому, що факт передачі відповідної техніки в ремонт підтверджується наявним документами (накладна про прийняття на ремонт від 17.11.2023, накладна про повернення техніки до складу ТУ ДСА, записом в журналі реєстрації видачі техніки на ремонт).
Держаудитслужба наполягає на тому, що станом на момент проведення інвентаризації, тобто на 11.12.2023, матеріально відповідальною особою не були пред`явлені документи, що підтверджують перебування техніки в ремонті.
Сторонами справи визнається, що під час перевірки Держаудитслужбі було надано пояснення матеріально відповідальної особи ОСОБА_11 стосовно нестач при інвентаризації складу ТУ ДСА в Одеській області, а саме підтверджений факт перебування описаних матеріальних цінностей на ремонті.
Отже, фактично контролюючому органу на час перевірки були відомі причини нестачі матеріальних цінностей на суму 15077,00 грн. 
Враховуючи, що вказані ТМЦ, зокрема телевізор “Skyworth 43E200A” інв. № 1014802404 та принтер “ML1861” інв. №101488970, під час проведення інвентаризації складу ТУ ДСА в Одеській області 11.12.2023 перебували на ремонті у відповідної підрядної організації, слід визнати такий факт поважною причиною їх відсутності на складі. Певні недоліки щодо оформлення передачі ТМЦ на ремонт не свідчать про їх втрату та виникнення майнової шкоди.
Натомість, пунктом 15 Вимоги №151508-14/529-2024 контролюючий орган вимагає забезпечити відшкодування вартості втрат активів (матеріальних цінностей), які не встановлено в наявності за результатами інвентаризації на суму 15077,00 грн., що не відповідає фактичним обставинам.
З огляду на наведене колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оспорюваного пункту Вимоги Держаудитслужби № 151508-14/529-2024 та вважає, що доводи апеляційної скарги наведених висновків суду першої інстанції не спростовують.
Стосовно правомірності пункту 17 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024, яким контролюючий орган вимагає оприбуткувати лишки матеріальних цінностей на суму 53 999,68 грн, встановлених за результатами інвентаризації у порядку згідно з п. 4 р. IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879.
Відповідно до висновків Держаудитслужби, в порушення п. 5 розділу 1 Положення про інвентаризацію активів, затверджених наказом Мінфіна від 02.09.2014 № 879, під час вибіркової інвентаризації активів ТУ ДСА в Одеській області між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю були встановлені розбіжності, які не підтверджені документально на час проведення інвентаризації, що призвело до встановлення 12 одиниць лишків, що призвело до заниження в обліку вартість активів на загальну суму 53 999,68 грн.
ТУ ДСА не погоджується з наведеними висновками на суму 4000,00 грн., пояснюючи виявлені розбіжності наступним.
Так, Держаудитслужба зазначає, що під час проведення вибіркової інвентаризації в Біляївському районному суді Одеської області у матеріально відповідальної особи ОСОБА_12 виявлені лишки “Випромінювача бактерицидного 30Вт” інв. №111300329 вартістю 2 000,00 грн. в кількості 1 одиниця. 
Також Держаудитслужба вимагає оприбуткувати лампу бактерицидну у кількості 1 штука вартістю 2000,00 грн. на загальну суму 2000,00 грн у Біляївському районному суду Одеської області у порядку згідно з п. 4 р. ІV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879.
Як пояснює ТУ ДСА, “Випромінювач бактерицидний 30Вт” придбаний для забезпечення судів Одеської області в кількості 25 одиниць вартістю 2 000 грн. кожна на загальну суму 55 000,00 грн, відповідно до накладної № Ме-0000161 від 12.05.2020 (приватне підприємство “Фірма МЕЙБАХ”). “Випромінювач бактерицидний 30Вт” придбано також для Біляївського районного суду - дві одиниці й прийнятий Біляївським районним судом в кількості 2 (дві) одиниці 17.06.2020, инв. №111300329, що підтверджується накладною № 249 від 17.06.2023. 
Відповідно до наданого пояснення керівника апарату суду Доні С.С. (копія додається) судом отримані “Випромінювачі бактерицидні 30Вт” у кількості 2 одиниці інв. № 111300329 знаходяться в наявності в суді. До пояснення надано також фото, яке підтверджує наявність в суді бактерицидних ламп у кількості 2 одиниці, на яких зазначений інвентарний номер 111300329. 
Згідно наказу ТУ ДСА в Одеській області від 17.10.2023 59-о/д “Про проведення річної інвентаризації матеріальних цінностей в місцевих загальних судах Одеської області” та наказу Біляївського районного суду Одеської області від 23.10.2023 № 32-к-од проведено інвентаризацію в суді станом на 01.11.2023. 
На час проведення інвентаризації, за даними бухгалтерського обліку в Біляївському районному суді Одеської області значиться “Випромінювач бактерицидний 30Вт” інв.№111300329 вартістю 2000,00 грн в кількості 2 (дві) одиниці на загальну суму 4 000,00 грн. 
Таким чином, фактична наявність 2 (двох) одиниць “Випромінювач бактерицидний 30Вт” інв. № 111300329 на загальну суму 4 000 в Біляївському районному суді Одеської області підтверджена (Інвентаризаційний опис рахунок 1113 с/ф, Випромінювач бактерицидний 30Вт значиться порядковим номером 19, - копія Інвентаризаційного опису додається). 
Приписами п. 3 Розділу II, Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів суб`єктів державного сектору, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 23.01.2015 № 11 визначено, що для малоцінних необоротних матеріальних активів встановлюються номенклатурні номери. При цьому предметам одного найменування, якості матеріалу та ціни встановлюється один номенклатурний номер. Слід зазначити, що необоротні матеріальні активи з невисокою вартістю прийнято обліковувати окремо – на субрахунку 1113 “Малоцінні необоротні матеріальні активи”. 
Таким чином, для необоротних матеріальних активів спеціального призначення суб`єкт державного сектору може присвоювати інвентарні або номенклатурні номери. Отже, для малоцінних необоротних матеріальних активів встановлюються номенклатурні номери, але по суті, вони такі ж, як інвентарні. Однак, предметам одного найменування, якості матеріалу та ціни встановлюється єдиний номенклатурний номер. Враховуючи викладене, всім придбаним “Випромінювачам бактерицидним 30Вт”, що придбані для забезпечення судів Одеської області в кількості 25 одиниць вартістю 2 000 грн. кожна, а всього на суму 55 000 грн., в тому числі для Біляївського районного суду Одеської області, у кількості дві одиниці було присвоєно єдиний номенклатурний (інвентарний) номер 111300329, що відповідає встановленому порядку їх обліку. 
Таким чином, дії ТУ ДСА щодо оприбуткування в Біляївському районному суді Одеської області “Випромінювача бактерицидного 30Вт” інв. №111300329 вартістю 2 000 грн. є правомірними, тому підстави для оприбуткування лишків матеріальних цінностей в частині вимоги оприбуткувати лампу бактерицидну у кількості 1 штука вартістю 2000 грн. на загальну суму 2000 грн у Біляївському районному суду Одеської області грн, відсутні.
Держаудитслужба вказує, що доводи та документи, зазначені у позовній заяві, ТУ ДСА в Одеській області не зазначало у запереченнях до акта ревізії. Отже, враховуючи відсутність спростувань зі сторони ТУ ДСА в Одеській області саме про фактичну наявність активу на момент проведення інвентаризації (більшу за наявністю ніж за бухгалтерським обліком), висновок щодо наявності лишків зафіксований в акті ревізії та доцільно зазначений у Вимозі про усунення порушень.
Тобто, фактично контролюючий орган не заперечує по суті пояснень ТУ ДСА, однак вказує на обставини, що існували на момент перевірки, тож оцінюючи наведене порушення слід зазначити про таке.
Відповідно до п. 5 розділу 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються:
виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів;
установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку;
виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення;
виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.
Враховуючи пояснення ТУ ДСА щодо наявного оприбуткування в Біляївському районному суді Одеської області “Випромінювача бактерицидного 30Вт” інв. №111300329 вартістю 2 000 грн., підстави для повторного оприбуткування лампи бактерицидної у кількості 1 штука вартістю 2000 грн. на загальну суму 2000 грн у Біляївському районному суду Одеської області грн. відсутні.
Таким чином слід констатувати, що висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування пункту 17 Вимоги Держаудитслужби №151508-14/529-2024 є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.
Що стосується доводів апелянта, із посиланням на те, що підконтрольна установа, у даному випадку ТУ ДСА України в Одеській області, не може ставити питання про визнання протиправною вимоги Держаудитслужби про стягнення збитків, оскільки правильність їх обчислення може бути перевірена лише судом, який розглядатиме позов Держаудитслужби про стягнення цих збитків, колегія суддів зазначає таке.
Так, дійсно у постанові від 21.11.2018 у справі №820/3534/16 Велика Палата Верховного Суду досліджуючи питання правомірності вимог контролюючого органу, викладених в оскаржуваному рішенні, і скерованих для виконання підконтрольному суб`єкту, аналізом норм діючого законодавства виснувала, що вимога контролюючого органу в частині, де зазначено конкретні суми збитків, не є рішенням, що безпосередньо породжує права та/чи обов`язки для підприємства, що було об`єктом перевірки.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 05.03.2026 у справі №380/2836 проаналізував вищевказану правову позицію та сформулював інший правовий висновок щодо спірних правовідносин, зокрема указав, що задля вирішення питання порядку оскарження вимоги, яка спрямована на відшкодування збитків, першочергово необхідно дослідити чи була дотримана контролюючим органом процедура проведення перевірки, підстави її проведення (якщо цим мотивовано підстави позову) і, як наслідок, правову природу встановлених порушень. Без належного дослідження цих питань і встановлення вини підконтрольної установи (доведеність факту наявності порушення під час здійснення фінансово-господарської діяльності) неможливо надати оцінку правомірності вимоги у частині законності і правильності обчислення розміру збитків. ( п.55 постанови).
Отже, право підконтрольної установи на оскарження вимоги, яка містить зобов`язання щодо повернення збитків, слід розуміти в контексті права на оскарження вимоги, як акта індивідуальної дії, в частині дотримання процедури проведення перевірки контролюючим органом (шляхом проведення ревізії, моніторингу та ін.) у співвідношенні з суттю встановлених порушень.
Водночас правомірність вимоги у частині законності і правильності обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про їхнє стягнення. Такий порядок оскарження слід застосовувати, якщо підконтрольною установою не було попередньо оскаржено таку вимогу по суті встановлених порушень під час проведення відповідної перевірки і таким порушенням судом не було надано оцінку (відсутня будь-яка реакція з боку підконтрольної установи після отримання вимоги), або дотримання процедури проведення перевірки (ревізії, моніторингу, тощо) та факт порушення з боку підконтрольної установи під час здійснення господарської діяльності встановлено у судовому рішенні…».
У справі, що розглядається, зміст спірної вимоги, яка є індивідуально-правовим актом і породжує права та обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, полягає у тому, щоб забезпечити відшкодування збитків, установлених контролюючим органом. Додатково про обов`язковий характер цієї вимоги свідчить застереження у ній про те, що її невиконання є підставою для звернення до суду в інтересах держави. Таким чином, ця вимога сформульована на виконання владних управлінських функцій відповідача.
Отже, наведене в сукупності не виключає права підконтрольної установи на перевірку оскаржуваної вимоги у судовому порядку крізь призму критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 КАС України.( п.п. 59,60 постанови).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта, що перевірку обґрунтованості оскаржуваної вимоги має здійснювати суд, що розглядає позов про стягнення відповідних збитків за зверненням Держаудитслужби.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 4, 7, 8, 11, 12 - в частині фінансових втрат на суму 1658,00 грн., 14, 15, 17 - в частині оприбуткування лишків ТМЦ на суму 2000,00 грн., вимоги Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/529-2024 від 29.01.2024 та не вбачає підстав для скасування рішення суду в означеній частині.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. 
Резюмуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстави для скасування правильного рішення щодо розгляду спору по суті у цій частині відсутні. 
Водночас, колегія суддів погоджується з доводами Держаудитслужби стосовно помилкового стягнення за рахунок її бюджетних асигнувань, суми судового збору за подання позовної заяви у розмірі 30280,00 грн.
Так, згідно матеріалів справи, предметом даного позову є вимога Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/529-2024 від 29.01.2024, відповідно до 18 пунктів якої контролюючий орган, встановивши порушення ТУ ДСА в Одеській області вимог чинного законодавства зобов`язує останнього усунути встановлені перевіркою порушення. Вказана вимога оспорюється позивачем у десяти пунктах, у зв`язку з чим під час подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір, виходячи з того, що ним оспорюються десять вимог немайнового характеру, однак такий підхід щодо визначення ставки судового збору є помилковим, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, — у відсотковому співвідношенні фіксованому розмірі. 
За подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Колегія суддів погоджується із позицією апелянта про те, що вимога Південного офісу Держаудитслужби від 29.01.2024 № 15150508-14/529024 є єдиним документом зі своєю внутрішньою структурою. 
За таких підстав скасування даного документу чи окремих його пунктів є однією немайновою вимогою, за яку судовій збір за подання позову немайнового характеру до Одеського окружного адміністративного суду в 2024 році становить у 3028 грн., тобто саме в такому розмірі позивач мав би сплатити судовий збір за подання цього позову.
Решта коштів, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» є надміру сплаченим судовим збором, повернення якого також регулюється приписами вказаного закону.
Отже, слід констатувати, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права щодо визначення ставки судового збору за подання даного адміністративного позову, внаслідок якого третім абзацом резолютивної частини з відповідача стягнутий судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено вимогами чинного законодавства, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни третього абзацу резолютивної частини.
Так, приписи пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України визначають, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не спростовують, однак наявні підстави для зміни абзацу третього резолютивної частини судового рішення щодо розподілу судових витрат, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,–

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини у такій редакції:
«Стягнути з Південного офісу Держаудитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).»
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26.06.2026 року.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький