ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 673/348/25    Головуючий у І-й інстанції Хомик І.І.
Номер провадження: 22-ц/819/963/26      Доповідач: Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року          м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого (суддя- доповідач) Воронцової Л.П.,
суддів :    Майданіка В.В.,
Склярської І.В.,
секретаря     Андреєвої В.В.,     
учасники справи:
позивач - служба у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області,
представник позивача - Стаднік Володимир Валерійович,
відповідач - ОСОБА_1 , 
представник відповідача - адвокат Бойко Валерій Валерійович,
третя особа - Центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик,"
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні апеляційну скаргу служби у справах дітей Деражнянської міської ради, від імені якої діє Стаднік Володимир Валерійович на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 квітня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Хомик І.І., дата складання повного судового рішення 06 квітня 2026 року, у цивільній справі за позовом служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області , від імені та в інтересах якої діє Стаднік Володимир Валерійович до ОСОБА_1 , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" Хмельницької обласної державної адміністрації, про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2025 року служба у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області (далі - Служба), в інтересах якої діє Стаднік В.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. 
Позовна заява мотивована тим, що на обліку служби у справах дітей Деражнянської міської ради перебувають малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах та проживають у сім`ї, у якій мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Родина проживає в АДРЕСА_1 .
Відповідач згідно витягів з Державного реєстру актів цивільної стану № 00049922400, 00049922054, 00049922313 та 00049922594 від 07.03.2025 є одинокою матір`ю, реєстрація народження чотирьох дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ. 
Під час відвідування представниками Служби родини відповідача обстежувалися умови проживання сім`ї Тадлер-Гуцол та вживалися заходи впливу на одиноку матір, щодо необхідності покращення умов проживання та виховання дітей. Однак відповідач на зауваження не реагувала. ОСОБА_1 , неодноразово усно та письмово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та притягувалася до адміністративної відповідальності. Дані заходи вживалися до матері і за попереднім її місцем проживання у Розсошанській сільській раді Хмельницького району. Відповідач схильна до зловживання алкогольними напоями, на фоні чого вчиняє психологічне насильство стосовно дітей. У дітей відсутній чистий змінний одяг, раціональне харчування та належний догляд. У матері відсутній виховний вплив на старших дітей. Встановлено факт вчинення домашнього насильства матір`ю відносно дітей.
Вказані обставини підтверджуються Актом від 20 лютого 2025 року, складеним працівниками служби у справах дітей, які реагували на повідомлення старости с. Маниківці до відділення поліції про вчинення насильства відносно дітей. 
На час обстеження діти знаходилися у будинку разом із відповідачем, яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, в кімнатах було брудно, наявний стійкий запах алкоголю, дитячі речі розкидані по будинку, панує безлад. Малолітній ОСОБА_3 в цей час знаходився у храмі католицької церкви, що розташований поруч, без необхідного одягу та взуття, пояснивши свою втечу із будинку тим, що мати три доби перебуває у нетверезому стані та вчиняє домашнє насильство відносно дітей.
В акті зазначено, що під час огляду та спілкування із вірянами храму та самими дітьми підтверджено вчинення систематичного психологічного насильства відносно дітей, за наслідками перевірки прийнято рішення про доставлення усіх чотирьох дітей до КП "Хмельницька обласна дитяча лікарня" ХОР.
21 лютого 2025 року виконавчим комітетом Деражнянської міської ради прийняті рішення № 41, 42, 43 та № 44 "Про негайне відібрання дитини", згідно яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрано у матері з метою недопущення подальшого перебування в умовах, що загрожують їх життю та здоров`ю, з влаштуванням їх до КП "Хмельницька обласна дитяча лікарня" Хмельницької обласної ради та з подальшим влаштуванням до центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" м. Хмельницький, де діти знаходяться до теперішнього часу.
Відповідачка постійної роботи не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, час від часу має підробітки на сезонних роботах. Родина проживає за рахунок ведення домашнього господарства та стихійних заробітків матері, а також за рахунок отримання соціальної допомоги багатодітної сім`ї.
Відповідно до листа Деражнянського міського центру надання соціальних послуг від 24.03.2025 року № 92/01-24 родина ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом з 27.01.2025 року. Фахівцем із соціальної роботи проводилися заходи щодо забезпечення потреб дітей, виконання батьківських обов`язків, профілактики шкідливих звичок та девіантної поведінки, проте мати агресивно поводилася по відношенню до фахівця із соціальної роботи, ігнорувала його рекомендації. Відмічено нестабільний емоційний стан відповідачки, схильність до шкідливих звичок та девіантної поведінки, що негативно впливає на стан дітей.
Представник позивача просив суд відібрати у ОСОБА_1 дітей : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без позбавлення батьківських прав, стягнути із ОСОБА_1 аліменти на користь органу опіки і піклування Деражнянської міської ради у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 квітня 2026 року у задоволенні позову служби у справах дітей Деражнянської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відібрання у ОСОБА_1 дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, суд виходив із найкращих інтересів дітей, зазначивши, що підставою позову був одиничний факт поведінки відповідачки, яка продемонструвала з березня 2025 року, що вона виправилася, працевлаштувалася та має постійну офіційну роботу, пройшла лікування від залежності, весь час, що діти перебувають у Центрі підтримує із ними постійний зв`язок, систематично їх відвідує, між нею і дітьми існує тісний зв`язок, вони сумують за нею та хочуть жити разом із матір`ю. Суд виснував, що порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дітей посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дітей від батьків може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах судом не встановлено підстав для відібрання дітей від матері. Вимоги про стягнення аліментів, як такі, що мають похідний характер, не підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із рішенням суду представник служби у справах дітей Деражнянської міської ради Стаднік В.В. подав апеляційну скаргу посилаючись на його необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
В обґрунтування скарги посилається на те, що судом не враховано винну поведінку відповідачки у нехтуванні нею своїми батьківськими обов`язками, а взято до уваги лише скупі пояснення, з яких суд зробив висновок, що поведінка відповідача змінилася і вона зробила для себе висновки.
Судом не враховано наступні обставини:
1. Тривале перебування усіх дітей на обліку служб у справах дітей: Розсошанської сільської ради та Деражнянської міської ради Хмельницької області як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах та проживають у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, що свідчить про ухилення від належного виконання батьківських обов`язків відповідачкою.
2. Тривале перебування сім`ї ОСОБА_6 під соціальним супроводом у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків на території Розсошанської сільської ради з 29.09.2023 року по 26.08.2024 року та в Деражнянській громаді з 29.08 2024 року по 27.01.2025 року.
3. За результатами соціального супроводу встановлено, що мати може забезпечити першочергові потреби дітей, однак агресивно поводиться по відношенню до фахівця із соціальної роботи, ігнорувала його рекомендації. Мати має нестабільний емоційний стан, схильність до шкідливих звичок та девіантної поведінки, що негативно впливає на стан дітей.
Судом неналежним чином враховано наявний у матері діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що належить до виняткових обставин, за яких малолітні діти можуть бути розлучені із матір`ю.
Також судом неналежним чином оцінено свідчення відповідачки, в яких вона чітко підтверджує, що на фоні вживання алкогольних напоїв неналежним чином здійснювала виховання дітей. Зазначені обставини заважають їй змінити ставлення до дітей на краще. Суд помилково визнав дані обставини як епізодичний випадок, одиночний факт, спричинений певними життєвими обставинами відповідача, зазначивши, що інших подібних випадків не зафіксовано.
Однак за матеріалами сайту судової влади ОСОБА_7 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків впродовж 2023-2025 років а саме: Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя справа № 335/8978/23 від 04.10.2023 року, Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області справа № 689/1794/24 від 21.08.2024 року, а також постановами Деражнянського районного суду, що наявні в матеріалах справи.
Судом не враховано, що з моменту відібрання дітей, відповідач не намагалася повернути їх на виховання до біологічної родини, і не зробила для цього жодних кроків, як то відсутність будь-яких заяв та повідомлень до міської ради, поліції чи служби у справах дітей як представника органу опіки та піклування.
Покази свідків та самої відповідачки підтверджують, що ОСОБА_7 в силу обставин свого життя допустила свідоме ухилення від належного виконання батьківських обов`язків та тривалий період часу не вживала дієвих заходів, спрямованих на покращення умов проживання та виховання дітей, від її поведінки та негативних звичок наявний постійний ризик не лише для фізичного здоров`я дітей, а й для їх морального виховання.
Суд помилково не встановив винної поведінки відповідача, відмовив в задоволенні позову про відібрання дітей і не вжив жодних заходів попередження останньої про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.
За попереднім місцем проживання відповідачки на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області відносно дітей вже приймалося рішення про їх негайне відібрання. В підтвердження цього є рішення виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 25.09.2023 року № 1, що є додатком до апеляційної скарги.
Малолітні діти відповідачки ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 після відібрання перебували з 28.09.2023 року по 03.05.2024 року в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик", де отримали комплекс реабілітаційних заходів, в результаті яких у дітей зменшилося почуття тривоги та страху, а також прояви фізичної та вербальної агресії, сформовано норми та правила соціальної поведінки, що підтверджується висновками соціально-психологічної роботи з дітьми в умовах Центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик", копії яких додані до апеляційної скарги.
Із зазначених висновків вбачається, що діти потребують налагодження позитивного психологічного клімату у сім`ї, соціального супроводу та психологопедагогічної підтримки. Однак, мати дітей ОСОБА_7 , всіляко ігнорувала вказівки соціального працівника, що стало причиною повторного відібрання дітей у неї та поміщення їх до центру соціально-психологічної реабілітації на новий період у 2025 році, де діти перебувають і сьогодні.
Вище викладене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_10 від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а також те, що ставлення матері до виховання та догляду за дітьми не змінилося та на шлях виправлення вона не стала.
Позивач просив скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 квітня 2026 року, ухвалити нове рішення в справі про задоволення позовних вимог служби у справах дітей Деражнянської міської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти. 
Апеляційна скарга не містить клопотання про поновлення строку на подання доказів, на які посилається скаржник та долучення їх до матеріалів справи.
Позиція інших учасників справи
У визначений судом строк для подання відзиву на апеляційну скаргу такий відповідачем ОСОБА_1 , та її представником адвокатом Бойко В.В. не було подано. 
До клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу відзиву, що надійшов до суду 04.06.2026, адвокат Бойко В.В. доказів на підтвердження зазначених ним причин пропуску строку не надав, тому відзив підлягає залишенню без розгляду.
Провадження в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2026 року визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи : Воронцова Л.П. (суддя- доповідач), Майданік В.В., Склярська І.В.
Ухвалою суду від 07 травня 2026 року відкрито провадження у справі, витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 01 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду на 08 червня 2026 року на 13.20 год.
Встановлені судом обставини справи
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є матір`ю дітей : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач є матір`ю одиначкою, реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільної стану № 00049922400, 00049922054, 00049922313 та 00049922594 від 07.03.2025.
Відповідно до інформації Деражнянського міського центру надання соціальних послуг N 92/01-24 від 24.03.2025, згідно листа Розсошанського центру надання соціальних послуг від 29.08.2024 №100, сім`я ОСОБА_1 (за місцем свого попереднього проживання) перебувала під соціальним супроводом із 29.09.2023- 26.08.2024 у зв`язку із невиконанням матір`ю батьківських обов`язків. 23.01.2025 відділом праці та соціального захисту населення прийнято рішення про надання соціальної послуги - соціального супроводу сім`ї ОСОБА_1 на підставі рішення комісії з прав захисту дітей Деражнянської міської ради від 15.01.2025. ОСОБА_7 перебувала під соціальним супроводом Центру з 27.01.2025 року. Фахівцем із соціальної роботи проводилися заходи щодо забезпечення потреб дітей, виконання батьківських обов`язків, профілактики шкідливих звичок та девіантної поведінки, проте мати агресивно поводилася по відношенню до фахівця, ігнорувала його рекомендації. Відмічено нестабільний емоційний стан ОСОБА_11 та її схильність до шкідливих звичок та девіантної поведінки, що негативно впливають на стан дітей.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , перебувають на обліку служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області як діти, які знаходяться в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків.
Згідно висновку виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 20.03.2025 року доцільно відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей.
Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 20 лютого 2025 року, за адресою проживання ОСОБА_1 , на час обстеження діти знаходилися у будинку разом із матір`ю ОСОБА_1 , що перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, в кімнатах було брудно, наявний стійкий запах алкоголю. Дитячі речі розкидані, у будинку - безлад. Малолітній ОСОБА_3 в цей час знаходився у храмі католицької церкви, що розташований поруч, без необхідного одягу та взуття, пояснивши свою втечу із будинку тим, що мати три доби у нетверезому стані відносно усіх дітей вчиняє насильство.
Відповідач з 22 лютого по 12 березня 2025 року пройшла лікування з приводу діагнозів: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що підтверджується випискою № 1548 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої КНП "Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Хмельницької обласної ради. 
Представником відповідача надано до суду акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 складений комісією старостату з центром у с. Маниківці, ініційований самою відповідачкою, де вона у заяві від 19.11.2025 на ім`я старости села зазначила мету обстеження - повернення дітей, з якого вбачається, що будинок, в якому проживає остання, знаходиться в задовільному стані, є місце для проживання та навчання дітей, наявні нові сезонні дитячі одяг та взуття, шкільне приладдя, продукти харчування, будинок забезпечений дровами.
Аналогічно змісту акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідача від 21.11.2025 року складений комісією старостату с. Маниківці на запит Деражнянського районного суду.
Згідно довідки ТОВ "Охорона компанія Тайкон" ОСОБА_1 офіційно працевлаштована контролером на КПП в ТОВ "Охорона компанія Тайкон" з 01.07.2025 року та станом на 16.09.2025, дату видачі довідки про заробітну плату, відповідач отримує таку на підприємстві.
Згідно довідки центру соціальної психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" Хмельницької обласної державної адміністрації ОСОБА_1 , за час перебування дітей в центрі з 25.02.2025 року по січень 2026 року включно провідувала їх 23 рази. 
Представник центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Подолянчик" Волошина І.М., у судовому засіданні пояснила, що відповідач цікавиться життям дітей, часто їх відвідує в закладі, приносить гостинці. Діти чекають зустрічей з матір`ю, хочуть додому і жити з матір`ю. Просила прийняти рішення на розсуд суду.
Мотивувальна частина 
Позиція апеляційного суду
В судове засідання учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України.
Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача Стаднік В.В. просив долучити до матеріалів справи докази, посилання на які містить апеляційна скарга, проте не навів обставин, які свідчать про неможливість їх подання до суду першої інстанції.
Колегія суддів у задоволенні клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи відмовила з підстав, передбачених частиною 3 статті 367 ЦПК України, оскільки заявник не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник позивача Стаднік В.В. апеляційну скаргу підтримав на підставах, зазначених у ній. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відібрання у відповідача дітей, стягнення аліментів. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає. 
Мотиви, якими керується апеляційний суд та застосовані норми права
Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частини перша, п`ята статті 5 СК України).
Відповідно до частини сьомій статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності (стаття 10 Закону України "Про охорону дитинства").
Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (стаття 19 Конвенції).
У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 України суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини (частина третя статті 170 СК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що "під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. 
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. 
Статтею 12 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини. Підсумовуючи, слід зазначити, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей".
Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У справі, що переглядається позивач мотивував вимоги про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав, перебуванням дітей ОСОБА_1 на обліку у службі у справах дітей Деражнянської міської ради, як таких, що опинилися у скрутних життєвих обставинах внаслідок неналежного виконання матір`ю своїх обов`язків; перебування сім`ї ОСОБА_1 під соціальним супроводом з 27.01.2025, проведення фахівцем з відповідачкою виховної роботи, на яку остання реагувала неадекватно, вчинення ОСОБА_1 насилля над дітьми, зловживання алкогольними напоями, відсутність створених дітям належних умов проживання, перебивання випадковими заробітками, що підтверджується Актом , складеним 20.02.2025 за результатами виїзду за місцем проживання відповідача. 
За обставинами, зазначеними позивачем в обґрунтування позову та наданими до суду доказами, суд першої інстанції надав оцінку обставинам справи і доказам на їх підтвердження, зазначивши, що в основу позовних вимог покладено одиничний випадок, який стався у сім`ї відповідача 20.02.2025, з чим погоджується і колегія суддів. Позивачем (апелянтом) вже у доводах апеляційної скарги на рішення суду та документах, на які він посилається, міститься інформація про не поодинокий випадок неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, проте вказані обставини і докази на їх підтвердження не надавалися суду першої інстанції та не могли бути предметом дослідження в силу приписів статтей 13, 81 ЦПК України, як не можуть вони бути оцінені і апеляційним судом на предмет їх належності, достатності , допустимості. Тому доводи апеляційної скарги представника позивача у частині посилання на обставини і докази, що їх підтверджують до січня 2025 року до уваги не приймаються і підлягають відхиленню.
Поряд з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у с. Михайлівці Бериславського району Херсонської області, яке зазнало окупації військами рф у 2022 році та залишається у зоні активних бойових дій, тобто не придатне для проживання матері з неповнолітніми дітьми. ОСОБА_1 має статус ВПО та разом із чотирма неповнолітніми дітьми, шукаючи прихистку, змінила не одне місце проживання. З тим, що випало на долю молодої жінки впорається не кожен чоловік, і вона потребує моральної підтримки суспільства і державних органів. Наразі вона мешкає в орендованому будинку у с. Маниківці Хмельницького району Хмельницької області. Дійсно 20 лютого 2025 року у зв`язку із викликом поліції за місцем проживання відповідача представниками служби у справах дітей Деражнянської міської ради та працівниками поліції було встановлено перебування ОСОБА_1 у стані сильного алкогольного сп`яніння, безлад у будинку, а син відповідача ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без одягу та взуття перебував у костелі, що розташований поряд із будинком, про що складено Акт огляду будинку від 20.02.2025 та спеціальна картка обліку факту домашнього насильства. 21 лютого 2025 року виконавчим комітетом Деражнянської міської ради № 41, 42, 43, 44 прийняті рішення про відібрання у ОСОБА_1 дітей з метою недопущення подальшого перебування в умовах, що загрожують їх життю і здоров`ю з подальшим влаштуванням до центру соціально - психологічної реабілітації дітей "Подолянчик", де вони перебувають і наразі.
Після відібрання дітей ОСОБА_1 пройшла курс стаціонарного лікування у КНП "Хмельницька обласна психіатрична лікарня" з 22 лютого 2025 року по 12 березня 2025 року, що підтверджується випискою історії хвороби та довідкою лікарні, що спростовує доводи апеляційної скарги про залежність відповідача та відсутність намагання змінити свою поведінку. Відсутні докази систематичного зловживання відповідачкою алкогольними напоями, перебування її на обліку, що могло бути вагомою підставою для відібрання дітей у матері. 
ОСОБА_1 влаштувалася з 01.07.2025 на роботу контролером на КПП в ТОВ "Охорона компанія Тайкон", де згідно довідки від 16.09.2025 отримує щомісячно заробітну плату.
19 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до старости с. Маниківці із заявою здійснити обстеження житлово-побутових умов її сім`ї з метою повернення дітей, і згідно акту обстеження, складеного членами старостату за результатами обстеження, у будинку створені умови для проживання і навчання дітей, наявні сезонні новий одяг і взуття, шкільне приладдя, продукти харчування, дрова.
Згідно довідки ЦСПР "Подолянчик" ОСОБА_1 за період перебування дітей у центрі по січень 2026 року відвідала їх 23 рази, що свідчить про бажання матері не втратити зв`язок із дітьми та їх психологічний контакт.
Заслухані у присутності психолога Центру у суді першої інстанції діти відповідача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пояснили, що вони хочуть додому, де їм буде краще, ніж у Центрі, жити із мамою, яку вони люблять і вона любить їх.
Представник центру Волошина І. В., яка має об`єктивну картину взаємовідносин між ОСОБА_1 і її дітьми впродовж перебування останніх у центрі підтвердила постійний сильний психологічний зв`язок між матір`ю і дітьми, їх прагнення жити із мамою та фактично представник не підтримала позовних вимог, поклавшись на розсуд суду у вирішенні даного спору.
Допитана в суді першої інстанції староста с. Маниківці надала пояснення щодо подій 20 лютого 2025 року, що стали підставою поміщення дітей відповідача до центру, однак не повідомила суду про факти неодноразової девіантної поведінки ОСОБА_1 .
Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, натомість, відповідач продемонструвала бажання і здійснила ряд дій та вжила заходів з метою змінитися самій, свій спосіб життя, та повернути дітей у сім`ю, де створила їм належні умови проживання, розвитку, виховання, тому підстави відібрання у неї дітей, наразі, відсутні, що спростовує доводи апеляційної скарги у зазначеній частині.
Більшість доводів апеляційної скарги ґрунтується на обставинах і доказах, які не були зазначені позивачем у позовній заяві, ними не обґрунтовувалися позовні вимоги і докази на їх підтвердження суду не були надані, тому вони підлягають відхиленню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.
Згідно частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області, від імені якої діє Стаднік Володимир Валерійович залишити без задоволення, а рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, з дня складання повного рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.
Повний текст складено 08.06.2026.

Головуючий      Л.П. Воронцова

Судді :      В.В. Майданік

І.В. Склярська