Справа № 278/2349/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2025 року     м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря Кравчук Д. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість за договорами позики у сумі 348200,00 грн, з яких: 174100,00 грн - основний борг, 174100,00 грн - штрафні санкції. Судові витрати просила покласти на відповідача.
Ухвалою від 20.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
19.06.2025 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про збільшення позовних вимог.
Ухвалою суду від 15.07.2025 здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 43).
На виконання вимог ухвали надано оригінал договорів позики від 14.01.2025, 28.08.2024, 28.04.2024 та 25.04.2024 (а.с. 54-57).
Підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.
Під час проведення судового засідання представник позивача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 22), проте рекомендоване повідомлення повернулось на адресу суду неврученим із відмітками «Адресат відмовився» та «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 27, 58-61).

Суд, дослідивши доводи позовної заяви та додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, вище вказана норма матеріального права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Частина 3 статті 1049 ЦК України регламентує, що позика вважається повернутою у момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
За звичаєм ділового обороту, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Судом встановлено, що 14.01.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 69600,00 грн., строк повернення грошей до 17.01.2025 (а.с. 54). 
Відповідно до п. 13 цього Договору за порушення строків повернення позики (її частини) більш ніж на 30 календарних днів, визначених цим договором, позичальник зобов`язаний заплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від простроченої суми.
Вимога про сплату штрафних санкцій, а також повідомлення про розірвання договору у відповідності п.12 договору може бути направлена позикодавцем позичальнику за допомогою поштового зв`язку, а також за допомогою СМС повідомлення на номер телефону позичальника зазначений у даному договорі. У випадку зміни номера телефону, адреси проживання позичальника та не повідомлення позичальником про це позикодавця, відправлення позикодавцем вимоги за вказаною адресою в договорі адресою та на вказаний у договорі номер телефону є належним повідомленням позичальника (п. 15 договору).
Особистим підписом відповідач підтвердив отримання від позивача грошових коштів на суму вказану в Договорі позики, як передбачено пунктом 1 даного договору.
На виконання вимог договору позики позивачем скеровано на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) вимогу (претензію) щодо невиконання договору позики від 14.01.2025.

Крім того, 28.08.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 42000,00 грн., строк повернення грошей до 28.09.2024 (а.с. 55). 
Відповідно до п. 13 цього Договору за порушення строків повернення позики (її частини) більш ніж на 30 календарних днів, визначених цим договором, позичальник зобов`язаний заплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від простроченої суми.
Вимога про сплату штрафних санкцій, а також повідомлення про розірвання договору у відповідності п.12 договору може бути направлена позикодавцем позичальнику за допомогою поштового зв`язку, а також за допомогою СМС повідомлення на номер телефону позичальника зазначений у даному договорі. У випадку зміни номера телефону, адреси проживання позичальника та не повідомлення позичальником про це позикодавця, відправлення позикодавцем вимоги за вказаною адресою в договорі адресою та на вказаний у договорі номер телефону є належним повідомленням позичальника (п. 15 договору).
Особистим підписом відповідач підтвердив отримання від позивача грошових коштів на суму вказану в Договорі позики, як передбачено пунктом 1 даного договору.
На виконання вимог договору позики позивачем скеровано на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) вимогу (претензію) щодо невиконання договору позики від 28.08.2024.

28.04.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 62500,00 грн., строк повернення грошей до 08.11.2024 (а.с. 56). 
Відповідно до п. 13 цього Договору за порушення строків повернення позики (її частини) більш ніж на 30 календарних днів, визначених цим договором, позичальник зобов`язаний заплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від простроченої суми.
Вимога про сплату штрафних санкцій, а також повідомлення про розірвання договору у відповідності п.12 договору може бути направлена позикодавцем позичальнику за допомогою поштового зв`язку, а також за допомогою СМС повідомлення на номер телефону позичальника зазначений у даному договорі. У випадку зміни номера телефону, адреси проживання позичальника та не повідомлення позичальником про це позикодавця, відправлення позикодавцем вимоги за вказаною адресою в договорі адресою та на вказаний у договорі номер телефону є належним повідомленням позичальника (п. 15 договору).
Особистим підписом відповідач підтвердив отримання від позивача грошових коштів на суму вказану в Договорі позики, як передбачено пунктом 1 даного договору.
На виконання вимог договору позики позивачем скеровано на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) вимогу (претензію) щодо невиконання договору позики від 28.04.2024.

Також 25.04.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 200000,00 грн., строк повернення грошей до 25.04.2025 (а.с. 57). 
Відповідно до п. 13 цього Договору за порушення строків повернення позики (її частини) більш ніж на 30 календарних днів, визначених цим договором, позичальник зобов`язаний заплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від простроченої суми.
Вимога про сплату штрафних санкцій, а також повідомлення про розірвання договору у відповідності п.12 договору може бути направлена позикодавцем позичальнику за допомогою поштового зв`язку, а також за допомогою СМС повідомлення на номер телефону позичальника зазначений у даному договорі. У випадку зміни номера телефону, адреси проживання позичальника та не повідомлення позичальником про це позикодавця, відправлення позикодавцем вимоги за вказаною адресою в договорі адресою та на вказаний у договорі номер телефону є належним повідомленням позичальника (п. 15 договору).
Особистим підписом відповідач підтвердив отримання від позивача грошових коштів на суму вказану у договорі позики, як передбачено пунктом 1 даного договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Тлумачення абзацу 1 частини 1 статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України).
Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Отже, беручи до уваги те, що майнові права позивача порушені, зобов`язання за договором позики ОСОБА_3 не виконав належним чином, суд дійшов висновку про законність та доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, яка становить загальну суму 374100,00 грн.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, беручи до уваги те, що умовами договору позики передбачена сплата штрафних санкцій за вказаними договорами позики, а саме від 14.01.2025, 28.08.2024 та 28.04.2024, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у стягненні штрафних санкцій на загальну суму 174100,00 грн, у решті вимог відмовити.
Отже, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 200000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, враховуючи вимоги законодавства, якими врегульовано дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за договорами позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики на загальну суму 374100,00 грн, а саме:
- за договором позики від 25.04.2024 на суму 200000,00 грн;
- за договором позики від 28.04.2024 на суму 62500,00 грн;
- за договором позики від 28.08.2024 на суму 42000,00 грн;
- за договором позики від 14.01.2025 на суму 69600,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 штрафні санкції за договорами позики на загальну суму 174100,00 грн, а саме:
- за договором позики від 28.04.2024 на суму 62500,00 грн;
- за договором позики від 28.08.2024 на суму 42000,00 грн;
- за договором позики від 14.01.2025 на суму 69600,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5481,31 грн.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено та підписано 28.04.2026.

Суддя О. М. Дубовік