ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1346/26 Справа № 212/10591/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю захисника Ігнатова Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на постанову судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 01 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
В С Т А Н О В И В :
Згідно постанови судді, 01.09.2025 року о 23:55:00 в м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Романа Шухевича, біля будинку 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT B6, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіряного покрову обличчя, порушення мови. На законну вимогу працівників патрульної поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у визначений законом спосіб у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення захисником Ігнатовим Є.Є. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Вказує, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем, а тому його огляд на стан наркотичного сп`яніння мав проводитися з урахуванням вимог ст. 266-1 КУпАП. Направлення на проходження огляду не відповідає встановленій формі, оскільки складене за зразком, що втратив чинність. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути самостійним доказом.
Крім того, на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду надійшли клопотання захисника ОСОБА_3 про застосування аналогії закону (ст. 69 КК України) та непризначення ОСОБА_2 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, а також про зупинення судового провадження у зв`язку з перебуванням Костючка на військовій службі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Так, факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджений відповідними даними, що містить протокол, направлення на огляд, рапорт, відеозапис правопорушення, з яких вбачається, що дійсно ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, проте він відмовився.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обговорюючи доводи захисника, щодо складання протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку Костючок, безумовно є суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження захисника, що його огляд на стан наркотичного сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону. 

Доводи сторони захисту про те, що направлення на огляд складене на бланку старого зразка, не можуть бути підставою для визнання такого направлення недійсним чи недопустимим доказом. Сам по собі факт використання бланка старого зразка не свідчить про порушення процедури проведення огляду, якщо документ містить усі необхідні реквізити, відомості про особу, дату, час, підстави направлення та складений уповноваженою службовою особою. Будь-яких доказів того, що зазначені недоліки вплинули на зміст документа або призвели до порушення прав особи, матеріали справи не містять.

Стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, оскільки законодавцем воно визначене одночасно як основне та додаткове стягнення.
У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо відсутності підстав застосування до Костючка положень ст. 69 КК України при призначенні додаткового адміністративного покарання та в повній мірі обґрунтував своє рішення.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також врахуванням особи правопорушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

Клопотання захисника про призупинення справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, не є слушним, оскільки вказане не передбачено чинним КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення долучений до матеріалів справи, за відсутності інших об`єктивних доказів дійсно не може слугувати доказом винуватості, але спростовуючи доводи захисту, зазначає, що всі докази в сукупності, які містяться в матеріалах справи, є достатніми для доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 

Постанова суду є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :
Постанову судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 01 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Ігнатова Є.Є. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя