П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9302/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
26 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Департаменту освіти Вінницької міської ради до Управління Північно-Східного офісу Держаудиту в Сумській області про визнання протиправними дій та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії з проведення ревізії окремих питань фінансового господарської діяльності за період з 01.01.2021 по 30.09.2024;
- визнати протиправними та скасувати пункти 1-5,7, 8 вимоги від 01.05.2025 №201820-11/946-2025.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 5 вимоги Управління Північно- Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області від 01.05.2025 №201820-11/946-2025.
В решті заявлених вимог, - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки дистанційна форма роботи у закладах дошкільної освіти, на думку апелянта, не відповідала вимогам законодавства, а працівники мали бути переведені на простій з оплатою відповідно до статті 113 Кодексу законів про працю України.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 26.12.2024 по 19.03.2025 відповідно до пункту 9.16 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на IV квартал 2024 року, пункту 4.8.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2024 року, на підставі направлень, виданих заступником Голови Державної аудиторської служби України Соляник Ю.В., працівниками Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту освіти Вінницької міської ради за період з 01.01.2021 по 30.09.2024.
За результатами проведеної ревізії 26.03.2025 складено акт №002000-24/08 ревізії окремих питань Департаменту освіти Вінницької міської ради за період з 01.01.2021 по 30.09.2024, в якому відображено виявлені порушення.
Не погоджуючись із зафіксованими у акті висновками Департамент освіти Вінницької міської ради подало свої заперечення на нього.
За наслідком розгляду заперечень управління листом від 28.04.2025 №201820-11/921-2025 надіслало висновок на заперечення до Акта ревізії, яким відмовило у прийнятті та врахуванні заперечень.
01.05.2025 аудитслужбою сформовано вимогу “Про усунення виявлених порушень” №201820-11/946-2025, в якій , серед іншого, вимагає наступне:
- пункт 1: розглянути результати проведеної ревізії та вирішити питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників підприємства, відповідальних за допущені порушення;
- пункт 2: забезпечити відшкодування з винних осіб відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України на користь Департаменту сум безпідставно нарахованих та виплачених додаткових премій працівникам Департаменту (на підтвердження виконання вказаної вимоги надати копії підтвердних документів відшкодування зазначених сум до бюджету Вінницької міської ОТГ) та забезпечити відшкодування зайво нарахованого та сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом коригування розрахунків із фондами ;
- пункт 3: забезпечити відшкодування з винних осіб відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України на користь Департаменту сум безпідставно нарахованих та виплачених доплат за шкідливі умови праці працівникам Департаменту (на підтвердження виконання вказаної вимоги надати копії підтвердних документів відшкодування зазначених сум до бюджету Вінницької міської ОТГ) та забезпечити відшкодування зайво нарахованого та сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом коригування розрахунків із фондами ;
- пункт 4: забезпечити перерахування до бюджету коштів в сумі 100 191, 65 грн. Утриманих із заробітної плати працівників за минулі бюджетні періоди (у січні 2021,2022,2023,2024 р. зайвих виплат, що були нараховані та виплачені працівникам централізованих бухгалтерій Департаменту в листопаді -грудні 2020,2021,2022 та 2023 років), шляхом перерахування відповідної суми коштів до загального фонду бюджету Вінницької міської ОТГ за кодом бюджетної класифікації 24060300 “Інші надходження” (на підтвердження виконання вказаної вимоги надати копії платіжного доручення про перерахування зазначеної суми до бюджету Вінницької міської ОТГ) ;
- пункт 5: забезпечити відшкодування з винних осіб відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України на користь підконтрольних навчальних закладів, зазначених в тексті акта ревізії, сум зайво виплаченої заробітної плати працівникам дошкільних навчальних закладів на загальну суму 19 945, 77 грн. , а також забезпечити відшкодування зайво нарахованого та сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом коригування розрахунків із фондами вказаними закладами на суму 4 278,14 грн. (на підтвердження виконання вказаної вимоги надати копії підтвердних документів відшкодування зазначених сум до бюджету Вінницької міської ОТГ, а також копії звітів, в яких відображено коригування (виправлення) розрахунків з цільовими фондами, платіжні інструкції про перерахування скорегованих сум, та підтвердні документи відображення даної операції в бухгалтерському обліку) ;
- пункт 7: забезпечити відшкодування на користь Департаменту шляхом стягнення з ТОВ «Енера Вінниця» відповідно до норм статтей 193, 199, 216- 229 ГК України, статтей 22, 610-625 ЦК України матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок підвищення ціни товару за договорами від 22.01.2021 та від 22.10.2021 №ВI-165100 та відповідно зайво сплачених коштів ТОВ «Енера Вінниця» на загальну суму 9,28 тис. гривень шляхом здійснення претензійно – правової роботи (на підтвердження надати документи про відшкодування ТОВ «Енера Вінниця»);
- пункт 8 забезпечити відповідно до наданих повноважень дотримання підконтрольними установами Департаменту (розпорядниками нижчого рівня) пропорції розподілу витрат на харчування дітей у закладах дошкільної освіти Вінницької ОТГ.
Не погоджуючись із процитованими пунктами вимоги, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
На підставі вказаної норми рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не є предметом апеляційного перегляду, оскільки в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується. Предметом апеляційного перегляду є виключно рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 5 вимоги Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області від 01.05.2025 №201820-11/946-2025. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає їх законними, обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи, виходячи з наступних мотивів та норм права. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» №2939-XII (далі — Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування (частина друга статті 2 Закону №2939-ХІІ).
За визначенням, наведеним у частині першій статті 3 Закону №2939-ХІІ державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті.
За змістом пунктів 1, 7, 10 частини першої статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII (далі – Закон № 2145-VIII) держава гарантує доступність та безперервність освіти незалежно від умов, у яких перебувають здобувачі освіти.
Згідно зі статтею 9 зазначеного Закону здобуття освіти може здійснюватися, зокрема, з використанням дистанційних та змішаних форм, а також із застосуванням індивідуальних освітніх траєкторій.
Дистанційна форма здобуття освіти - це індивідуалізований процес здобуття освіти, який відбувається в основному за опосередкованої взаємодії віддалених один від одного учасників освітнього процесу у спеціалізованому середовищі, що функціонує на базі сучасних психолого-педагогічних та інформаційно-комунікаційних технологій.
Статтею 57-1 Закону № 2145-VIII передбачено, що в умовах воєнного стану працівникам закладів освіти гарантуються організація освітнього процесу у дистанційній або іншій безпечній формі, збереження місця роботи та середнього заробітку.
У зв`язку із введенням воєнного стану Міністерством освіти і науки України надано низку методичних рекомендацій щодо організації освітнього процесу у закладах дошкільної освіти із застосуванням дистанційних форм роботи.
Листом МОН від 27.07.2022 № 1/8504-22 надіслано Методичні рекомендації про окремі питання діяльності закладів дошкільної освіти у 2022/2023 навчальному році.
Зокрема, в таких вказано, що з урахуванням реалій сьогодення та дії правового режиму воєнного стану, питання щодо створення безпечного, комфортного, інклюзивного середовища для всіх учасників освітнього процесу й підвищення якості освітньої діяльності закладів дошкільної освіти (далі - ЗДО) залишаються пріоритетними і в 2022/2023 навчальному році. Окрім того, особлива увага приділяється роботі з батьками й налагодженню тісної комунікації між усіма учасниками освітнього процесу та формуванню соціально-громадянської компетентності дітей дошкільного віку.
Отже, саме по собі запровадження дистанційної форми роботи в закладах дошкільної освіти не суперечило законодавству та відповідало державній політиці у сфері освіти в умовах воєнного стану.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, спірний пункт 5 вимоги від 01.05.2025 №201820-11/946-2025 зобов`язував Департамент освіти забезпечити відшкодування з винних осіб сум зайво виплаченої заробітної плати працівникам дошкільних навчальних закладів на загальну суму 19 945,77 грн та коригування сплаченого єдиного внеску на суму 4 278,14 грн. 
Даний висновок контролюючого органу про порушення законодавства ґрунтувався на тому, що в період дії воєнного стану окремі заклади дошкільної освіти Вінницької міської ради здійснювали свою діяльність у дистанційному режимі. На думку апелянта (відповідача), дистанційна форма роботи у закладах дошкільної освіти не відповідає вимогам законодавства, фактично не забезпечує виконання вимог Базового компонента дошкільної освіти, а тому працівники мали бути переведені на простій з оплатою відповідно до статті 113 КЗпП України.
Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги необґрунтованими та повністю безпідставними з огляду на таке.
Судом першої інстанції правильно враховано, що чинне законодавство України не містить прямої заборони на використання дистанційних освітніх форм та технологій у закладах дошкільної освіти, зокрема у випадках, коли очне відвідування закладів є неможливим або небезпечним з огляду на введення воєнного стану, виникнення надзвичайних ситуацій чи інших безпекових обмежень.
При цьому дистанційна форма організації роботи в дошкільній освіті за своєю правовою та методичною природою не є тотожною шкільному дистанційному навчанню. Вона реалізується шляхом організації гнучкої взаємодії педагогічних працівників із батьками (законними представниками) дитини, надання методичних рекомендацій, проведення занять у синхронному та асинхронному форматах з урахуванням вікових та психофізіологічних особливостей дітей.
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.03.2022 № 559 керівникам установ було прямо дозволено та рекомендовано по можливості забезпечити дистанційну роботу працівникам на період дії режиму воєнного стану. 
На виконання вказаного рішення Департаментом освіти Вінницької міської ради було видано наказ від 14.03.2022 № 117 «Про організацію освітнього процесу в закладах дошкільної освіти... в умовах воєнного стану», яким керівникам закладів дошкільної освіти доручено забезпечити надання освітніх послуг з використанням дистанційної форми організації освітнього процесу та здійснювати оплату праці відповідно до вимог чинного законодавства.
Накази керівників закладів дошкільної освіти про запровадження та продовження дистанційної форми роботи, затверджені Положеннями про дистанційну форму роботи у відповідності до статті 60 Кодексу законів про працю України, а також щомісячні звіти про організацію дистанційної роботи підтверджують факт реального виконання працівниками своїх посадових обов`язків (проведення відео-занять, онлайн-консультацій у батьківських групах, підготовка дидактичних матеріалів тощо). 
Відповідач фактично підмінив собою роботодавця та орган управління освітою, самостійно визначивши, який формат організації освітнього процесу є допустимим, хоча такі повноваження законодавством органу державного фінансового контролю не надані.
Таким чином, застосування дистанційних форм та технологій у закладах дошкільної освіти в умовах воєнного стану є повністю допустимим, правомірним та здійснювалось за умови дотримання принципів безпеки, добровільності участі й врахування найкращих інтересів дитини.
При цьому відповідач не довів відсутності виконання трудових функцій та не довів наявності правових підстав для кваліфікації спірних виплат як безпідставних.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність прямої деталізованої норми у спеціальному законодавстві щодо дистанційної форми здобуття саме дошкільної освіти суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки така обставина в умовах воєнного стану та прямої загрози життю і здоров`ю учасників освітнього процесу не може тлумачитися як заборона, з урахуванням загальних принципів гнучкості, адаптивності та безперервності освітнього процесу, закріплених у Законі України «Про освіту».
Доводи апелянта фактично ґрунтуються на припущенні, що відсутність очного перебування дітей у закладах дошкільної освіти автоматично свідчить про відсутність трудової функції працівників та необхідність введення простою.
Проте простій відповідно до статті 34 КЗпП України означає зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для її виконання, невідворотною силою або іншими обставинами.
Наявність дистанційної форми організації освітнього процесу та виконання працівниками трудових функцій у такому форматі сама по собі виключає висновок про автоматичне виникнення простою.
Відтак, висновки контролюючого органу стосовно порушення Департаментом статей 32-34, 113 КЗпП України в частині того, що працівникам дошкільних навчальних закладів не запропоновано переведення на іншу роботу та не переведено їх на простій, що нібито призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати, є помилковими та спростовуються дослідженими доказами. 
Оскільки працівники фактично виконували роботу в дистанційному режимі на підставі чинних розпорядчих актів органів місцевого самоврядування та керівників закладів, підстави для оголошення простою у відповідача були відсутні, а виплата заробітної плати за фактично виконану роботу є законним обов`язком роботодавця.
Матеріали справи свідчать, що заклади дошкільної освіти продовжували функціонувати, педагогічні працівники здійснювали освітню взаємодію з батьками та дітьми, а інші працівники виконували обов`язки щодо забезпечення життєдіяльності закладів.
При цьому відповідачем не наведено належних і достатніх доказів того, що конкретні працівники фактично не виконували покладених на них трудових обов`язків.
Відповідач не встановив недостовірності табелів обліку робочого часу, не довів відсутності фактичного виконання робіт та не спростував документального оформлення трудових відносин.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення.
Натомість висновки ревізії про зайве нарахування заробітної плати базуються не на безпосередньо встановлених фактах невиконання роботи, а на правовому припущенні про те, що дистанційна організація роботи у закладах дошкільної освіти є неправомірною.
Такий підхід не відповідає вимогам повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.
Крім того, колегія суддів враховує, що навіть за умови введення простою правове регулювання оплати праці працівників сфери освіти в умовах воєнного стану не зводиться виключно до правила про оплату в розмірі двох третин посадового окладу, оскільки законодавство та галузеві угоди передбачають додаткові гарантії щодо збереження заробітку.
Таким чином, відповідачем не доведено ані протиправності дій позивача щодо організації дистанційної роботи, ані фактичної відсутності виконання трудових обов`язків працівниками, ані правильності визначення сум, зазначених у пункті 5 вимоги.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пункт 5 спірної вимоги Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області від 01.05.2025 №201820-11/946-2025 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки викладені в ньому порушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. 
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять належних правових обґрунтувань, які б могли слугувати підставою для скасування законного судового рішення в оскаржуваній частині.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Боровицький О. А.