ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 603/95/26	Головуючий у 1-й інстанції Пасічник А.З. 	
Провадження № 33/817/284/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1ст.130,ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка І.Я. на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, - 
ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 20 год 55 хв. в м. Монастириська по вул. Тараса Шевченка, 17 керував транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з автомобілем Opel Zafirа, державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок скоєння ДТП автомобілі зазнали незначні механічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3.б ПДР.
Окрім того, ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 20 год 55 хв. в м. Монастириська по вул. Тараса Шевченка, 17 керував транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Opel Zafirа, державний номерний знак НОМЕР_2 , за результатом чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після скоєння ДТП у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота. На підставі направлення, водій доставлений в Бучацьку міську лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. За результатами висновку лікаря водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Андрусенко І.Я. просить постанову суду скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та провадження в справі в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, призначити ОСОБА_1 мінімальне покарання в межах санкції даної статті.
Обґрунтовує вимоги тим, що із долученого до справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а долучений відеозапис не містить запису на якому б було відображено момент зупинки транспортного засобу та проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Працівники поліції не мали жодних правових підстав для того, щоб вимагати у ОСОБА_1 посвідчення водія та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не був водієм транспортного засобу. 
Посилається на те, що акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 10 від 15.02.2026 у п.18 зазначено, що огляд проводився за допомогою Алконт 01СУ, результат 0,5 проміле, однак, у відповідності до Інструкції з експлуатації приладу спеціалізованого виявлення парів етанолу Алконт 01 СУ (формуляр ТФАГ 413422.001-02 ФО), яка є у відкритому доступі - факт вживання алкогольних напоїв (стан легкого ступеню алкогольного сп`яніння) фіксується при встановленні показів приладу від 0,6 проміле (включно) і вище, з урахуванням його похибки. Томувважає що показники приладу «Алконт 01 СУ», за допомогою якого був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не підтверджують стану алкогольного сп`яніння, оскільки результат огляду 0,5 % проміле, не свідчить про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції з експлуатації приладу Алконт 01 СУ (формуляр ТФАГ 413422.001-02 ФО). 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено. 
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки в сукупності та взаємозв`язку вони доводять винуватість ОСОБА_1 як водія у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, з чим слід погодитись. При цьому, ОСОБА_1 свою вину у скоєнні ДТП визнав.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та, підтверджується даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592366 від 15 лютого 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 20 год 55 хв. в м. Монастириська по вул. Тараса Шевченка, 17 керував транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Opel Zafirа, державний номерний знак НОМЕР_2 , за результатом чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після скоєння ДТП у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота. На підставі направлення, водій доставлений в Бучацьку міську лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. За результатами висновку лікаря водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР;
- роздрукованому тесті за № 590 від 15 лютого 2026 року спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820» протестованого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат якого 0,58 ‰ від підписання якого ОСОБА_1 відмовився;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду 0,58 ‰;
- письмовому направленні на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15.02.2026 у Бучацька ЦКЛ;
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 10 від 15 лютого 2026 року, у відповідності до якого за результатом проведеного огляду о 22 год 10 хв. 15 лютого 2026 року встановлено те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
- відеозаписах, що містяться на DVD-R компакт-диску, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки в сукупності та взаємозв`язку вони доводять винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з чим слід погодитись.
Доводи апелянта про те, що із долученого до справи відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що тягне за собою неможливість подальшої вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не був водієм транспортного засобу, то такі спростовуються матеріалами справи. Зокрема, згідно наявного DVD-R диск з відеозаписом запис якого розпочинається із пропонування поліцейським учасникам дорожньо-транспортної пригоди пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом і його рух перед складанням протоколу про адміністративні правопорушення не заперечував. При цьому, він визнав свою вину у вчиненні ДТП, яка мала місце о 20 год 55 хв. 15 лютого 2026 року за участі автомобілів Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 та Opel Zafirа, державний номерний знак НОМЕР_2 . Тому, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом о 20 год 55 хв. 15 лютого 2026 року.
Перевіряючи твердження представника про те, що встановлені показники приладу «Алконт 01 СУ», за допомогою якого був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не підтверджують стану алкогольного сп`яніння, в зв`язку з тим що вказаний в акті огляду результат 0,5 % проміле не свідчить про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції з експлуатації приладу Алконт 01 СУ (формуляр ТФАГ 413422.001-02 ФО), то виходжу з наступного.
Як вірно зазначено судом першої інстанції в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 10 від 15.02.2026, на який посилається представник у своїх доводах, а відтак у суду відсутні підстави надавати оцінку такому даказу.
Згідно із п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 Розділу І вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 Розділу І тієї ж Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 Розділу ІІ Інструкції).
Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно з результатом проведеного на спеціальному технічному приладі «Drager Alcotest 6820» тесту №590 від 15 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,58‰ (проміле), із зазначеним результатом водій не погодився. В подальшому огляд ОСОБА_1 проводився в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 10 від 15 лютого 2026 року, за висновком якого встановлене перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції. Підстав для скасування постанови не вбачаю. 
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка І.Я. слід відхилити, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка І.Я. залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя